147 



Exempler paa fuldkommen Frugtbarhed hos Bastarder; 

 den almindelige og den kinesiske Gaas (Anse r cygnoides) 

 henføres i Reglen til forskjellige Slægter , men deres Ba- 

 starder avle ofte Afkom med begge Stamarterne, under- 

 tiden ogsaa indbyrdes. Eyton fik saaledes to Bastarder af 

 anden Generation og ved at parre dem 8 af tredie Gene- 

 ration. I Indien skulle disse Bastarder være meget hyppige 

 og holdes flokkevis i Egne , hvor ingen af Stamarterne 

 findes, og deres Frugtbarhed synes derfor at være ube- 

 grændset*). 



*) Newton har saaledes meddeelt et Exempel paa, at to Bastarder 

 (Sødskende) af den almindelige And og den spidshalede And (Anas 

 acuta) vare frugtbare indbyrdes, men deres Afkom viste sig 

 ufrugtbart. A. Wagner har tidligere kritisk gjennemgaaet de 

 Exempler, som man har paa, at Bastarder kunne være frugtbare, 

 og vist, at de blive næsten til ingen Ting, naar man fastholder, 

 at kun de Tilfælde bevise noget, hvor Bastarderne have været 

 frugtbare indbyrdes; thi at de ere det med Stamarterne, 

 beviser naturligvis intet. Senere har han (Sechs Abhandlungen 

 aus dem Gebiele der Naturwissenschaften 1862 p. 86 og flgd.) paa 

 lignende Maade kritisk gjennemgaaet de formentlige Tilfælde af 

 denne Art, som Geoffroy St. Hilaire havde søgt at gjøre 

 gjældetide. En i Lord Derbys Menageri af en Æselhingst og en 

 Zebrahoppe avlet Bastardhingst skulde have vist sig frugtbar 

 med en almindelig Hoppe, men den nærmere Dokumentation af 

 dette Faktum savnes. I Menageriet i Paris blev der avlet en 

 »Bastardhingst« af en Dshiggatai (E. hemionus) og en Æselhoppe, 

 hvilken formentlige Bastard senere skal have befrugtet begge sine 

 Stamarter; men den formentlige Dshiggatai var ingen ægte Dshigga- 

 tai, men kun et vildt Æsel (Kulan, Onager), altsaa ikke som Art 

 forskjellig fra det tamme Æsel , og dette Tilfælde falder altsaa 

 bort. Hvis Alpakaen kun er den til den vilde Vicunja svarende 

 tamme Lamaform, er det heller ikke saa forunderligt, at der 

 har kunnet opstaae en Mellemrace, de saa kaldte »Alpavicunjaer.« 

 Den mærkeligste Erfaring af denne Art er maaskee den Mellem- 

 art af Haren og Kaninen, som en Mand i Angouléme har 

 dannet; efter at disse to Arter tidligere have modstaaet alle 

 Blandingsforsøg, er det lykkedes ham at faae dem til at parre 

 sig, og Afkommet siges udtrykkelig at være frugtbart indbyrdes; 



10* 



