162 



At der kan paapeges et bestemt Fremskridt gjennem 

 det organiske Livs Udviklingshistorie fra det lavere til 

 det høiere, fra det ufuldkomnere til det fuldkomnere, er 

 ogsaa en simpel F'ølge af den stadigen fuldkomnere og 

 fuldkomnere Uddannelse, som udgjør en saa væsenlig Deel 

 af den D.ske Theori »om Racernes Fuldkommengj øreise i 

 Livets Kamp ved det naturlige Avisvalg;« selv den saa kaldte 

 embryologiske Theori om de undergaaede Dyreformers 

 Forhold til de nulevendes Fosterformer vil her kunne finde 

 sin Plads, hvis det overhovedet lader sig bevise, at der 

 er Former paa hvilke den passer, hvis der altsaa virkelig 

 er noget sandt i den. — Man har endelig lagt megen 

 Vægt paa, at der gjennem den yngre tertiære Pattedyr- 

 skabnings Fordeling paa Jordkloden gik de samme Hoved- 

 love som gjennem Nutidens, at de samme Hovedtyper af 

 Pattedyr, som den Gang udmærkede Brasiliens og Ny- 

 hollands Fauna, ere betegnende for dem den Dag idag*), 

 om end gjennem andre Slægter og Arter; men hvor smukt 

 vilde dette ikke stemme med D.s Theori, hvis Brasihens 

 tertiære Gumlere og Nyhollands tertiære Pungdyr kunde 

 antages for Stamarterne til de nu sammesteds levende 

 Former? Forkaster man denne Forklaring, forbliver disse 

 to Jordperioders umiskjendelige geografiske Repræsentation 

 af hinanden et uløseligt Mysterium ligesom alle de andre 

 her opregnede palæontologiske Hovedlove. Theoriens For- 

 hold til de nuværende Udbredningsforhold skal beskjæf- 

 tige os i et følgende Afsnit. 



See dette Tidsskrift 1ste Række 1ste Bind p. 21—25. 



