E 



Sex Forelæsninger over Lyslæren for unge 



Tilhorere. 



Af J. Tyndali, Professor ved Royal Institution i London. 



II. 



Indhold af den anden Forelæsning. 



n Lysstraale, som kommer fra et lufttomt Rum og træffer lodret 

 paa Overfladen af et gjennemsigtigt Legeme, enten fast eller flydende, 

 vil fortsætte sin Ver efter den rette Linie og gaae lige igjennem det 

 uden at forandre sin Retning; men hvis Lysstraalen falder skraat paa 

 Overfladen, forandrer den sin Retning, idet den gaaer ind i Legemet; 

 den brydes, og det saaledes , at den nærmer sig til den lod- 

 rette Linie, den brydes til denne. Omvendt, naar en Lysstraale 

 kommer fra det faste eller flydende Legeme og falder skraat paa Over- 

 fladen, vil den brydes fra den lodrette Linie; træffer den derimod 

 lodret paa Overfladen, vil den ligesom før fortsætte sin Vei efter den 

 rette Linie. Denne Forandring i Lysstraalernes Retning, naar de gaae 

 fra en Rumopfyldning til en anden, kaldes deres Brydning (Refrak- 

 tion). Lyset brydes af alle Legemer, saa vel faste som flydende og 

 luftformige; den Sittren, vi iagttage, naar vi see hen over en stærkt 

 ophedet Overflade, hidrører fra Straalebrydningen i Luften. Paa Grund 

 af Straalebrydningen i Atmosfæren see vi Solen, før den i Virkelig- 

 heden er staaet op, og Brydningen bevirker, at dens Skive seer ud, 

 som om den var fladtrykt, naar den er nær ved Horizonten. 



Den Gjenstand, hvorfra Lysstraalerne udgaae, sees i den Retning, 

 som Lysstraalerne have, idet de træde ind i Øiet; som en Følge heraf 

 vil paa Grund af Brydningen Bunden af en Sø eller af en Flod synes 

 at blive løftet op og Vandet forekomme os mindre dybt, end det i 

 Virkeligheden er. Heraf kommer det ogsaa, at naar vi holde en Stok 

 skraat i Vandet, vil den neddyppede Ende synes høiere oppe, end den 

 i Virkeligheden er, og Stokken vil forekomme os bøiet opad paa det 

 Sted, hvor den forlader Vandet. De forskjelhge Legemer bryde Lyset 



11* 



