190 



lag indtil Kl. 2 , da Udslaget bliver Minimum. Nu be- 

 gynder Luften at afkøles, den opstigende Luftstrøm svæk- 

 kes og standser tilsidst; Fugtigheden og Ledningsevnen 

 tiltager altsaa indtil Kl. 10. Ved dette Klokkeslet er den 

 største Deel af Luftens Fugtighed fortættet til Dug, og 

 Ledningsevnen aftager paa Grund af den fortsatte Afkøling 

 indtil henimod Solopgang. Det kan nu ogsaa forstaaes, 

 at Udslaget er størst om Vinteren, thi paa denne Aarstid 

 er Luftens Fugtighed og altsaa Ledningsevnen størst, 

 men deraf følger ingenlunde , at Electricitetsmængden 

 skulde være størst om Vinteren. Paa Grund af den stær- 

 kere Fordampning og bedre Isolation er det tvertimod 

 høist sandsynligt, at der om Sommeren findes langt mere 

 Electricitet i de øvre Luftlag end om Vinteren; Torden- 

 veiret, som især dannes paa tørre og varme Dage, da 

 Electriciteten ikke let kan strømme ned til Jorden igjen, 

 vidner ogsaa herom, men det er ikke heviist ved Forsøg, 

 da man ikke har Midler til at bestemme Luftens Elec- 

 tricitetsmængde uafhængigt af Ledningsevnen. 



Ved den stadige Fordampning bUver der saaledes 

 bestandig udviklet modsatte Electriciteter i Jorden og i 

 Almosphæren, og mellem disse foregaaer der, som om- 

 talt, en stadig Udvexling, hvorved Electricitetsmængden 

 reguleres. Det er især naar Fugtigheden vender tilbage 

 til Jordens Overflade som Dug eller som Regn, at Almo- 

 sphæren udlades, men under gunstige Forhold kan Luften 

 blive saa opfyldt med Electricitet , at der opstaaer 

 Tordenveir. 



Naar to ulige stærkt ladede Skyer komme i Nærheden 

 af hinanden, vil den Sky, hvis Electricitet er stærkest, 

 bevirke en Fordeling i den anden; den negative Electrici- 

 tet bliver tiltrukken, og naar Skyerne komme nær nok til 



