194 



Saalænge den omtalte Fordeling vedvarer , er imid- 

 lertid ogsaa en anden Fare overhængende, idet Skyens 

 og Jordens Electricitet kunne forene sig; man siger da, 

 at Lynet slaaer ned. skjøndt dette Udtryk ikke er ganske 

 correct. Man kan nemlig sammenligne Skyen med den 

 indre Belægning af Leidner Flasken og Jordens Overflade 

 med den ydre; det mellemliggende Luftlag svarer altsaa 

 til Glasset. Ved Forsøg af Wheatstone er det nu 

 godtgjort, at Leidner Flasken udlades ved at de modsatte 

 Electriciteter paa engang forlade Belægningerne og mødes 

 i Midten af Udladningstraaden , og det Samme finder 

 aabenbart ogsaa Sted ved Lynet. Denne Anskuelse be- 

 styrkes ved den Omstændighed, at man aldrig kan see, 

 om Lynet har bevæget sig til den ene eller til den anden 

 Side ; den enkelte Iagttager troer vel at kunne sige, hvad 

 Vei det er gaaet, men naar To eller Flere have betragtet 

 det samme Lyn, saa er det aldeles tilfældigt, ifald de 

 kunne blive enige om Lynets Retning, navnlig hvis det 

 har været horizontalt; thi hvad de verticale Lyn angaaer, 

 da har man nu engang dannet sig den ForestiUing, at de 

 skulle bevæge sig nedad, og derfor synes de altid at gjøre det. 



Nedslaget skeer naturligviis lettest i gode Ledere, 

 hvor Fordelingen er stærkest, og i høie Gjenstande, da 

 disse ere Skyen nærmest. Tørre Strækninger og isolerede 

 Gjenstande blive kun meget sjeldent ramte af Lynet, da 

 Fordelingen ikke kan indvirke synderligt paa dem. Den 

 første og alvorligste Følge af Nedslaget er den, at det 

 sædvanlig medfører Døden for de Mennesker og Dyr, som 

 rammes deraf; det kan der efterlade sig dybe Saar, der 

 frembringes ved, at Electriciteten i Legemet bevæger sig 

 opad til Hovedet og derfra paa engang strømmer ud i 

 Luften for at møde Skyens modsatte Electricitet. 



