197 



forbandt Stenene i det Indre af Muren. Overalt hvor Steen 

 og Jern stødte sammen, bleve Stenene spaltede, knuste 

 og kastede langt bort, men paa ethvert andet Sted var 

 Skaden ingen eller dog ubetydelig. 



En Følge af Lynets Nedslag er ogsaa de saakaldte 

 Lynildsrør, det er glasagtige Rør, som gaae lodret ned i 

 Jorden; de bleve først opdagede 1711 i Schlesien og ere 

 senere fundne næsten overalt, hvor Jorden er bedækket 

 med et Lag Sand, under hvilket der er Vand. Man an- 

 tager, at Lynet tiltrækkes af Vandet; det slaaer ned og 

 danner derved et Hul i Sandet, som opvarmes saa stærkt, 

 at en Deel af det smelter og ligesom sammenlodder de 

 nærmeste Sandkorn til et Rør. Af samme Oprindelse 

 ere sandsynligviis ogsaa de glasagtige Skeder og smeltede 

 Smaakugler , som man hist og her (f. Ex. i Alperne) har 

 fundet paa høie Khpper. Smeltning pleier i det Hele taget 

 at indtræde, naar en slet Leder rammes paa et Sted, som 

 ikke er i Nærheden af Metal. 



Det hændes ikke sjeldent, at man seer Lyn, uden at 

 der paafølger nogen Torden, ja det kan endog lyne, naar 

 Himlen er klar; saadanne Lyn, det saakaldte Kornmod, 

 iagttages ikke sjeldent i Horizonten om Aftenen efter 

 varme Sommerdage, saavelsom ogsaa naar Skyerne trække 

 bort efter et Tordenveir. Naar man erindrer , at det 

 Slags Lyn i Almindelighed ikke er Andet end et stærkere 

 eller svagere Lysskin, saa ligger den Forklaring nær, at 

 det kun er Gjenskin af Lyn, der ere saa fjerne, at Tor- 

 denen ikke kan høres paa Grund af Afstanden. Under 

 Tordenveir seer man ligeledes ofte Lyn, der blot vise sig 

 som et stærkt opblussende Skin i Skyerne, uden at Lyn- 

 straalen selv er synlig, fordi den er dannet bagved tykke 

 Skyer; da Luften her paa Grund af Høiden er tyndere, 



