221 



og Levninger af gamle Gletschervolde aflægge Vidnesbyrd 

 herom , saa vel ved Himalaias og Åndernes Fod som paa 

 Ny-Zeland, ved Alpernes Fod og i den nordlige Deel af 

 det nu tempererede Europa og Amerika*). Det er en 

 Selvfølge, at i denne saa kaldte Istid maa Jordens Varme- 

 grad have været betydelig lavere end nu, og man har 

 ingen Grund til at formode, at denne almindelige Synken 

 af Luftvarmen, som gik umiddelbart forud for den nær- 

 værende Jordperiode og sandsynligvis har vedvaret en 

 meget lang Hække af Aar, ikke skulde være indtraadt 

 omtrent samtidig overalt paa Jorden. Forud for denne 

 Istid har der maaske gaaet en Tid, da Luftvarmen var 

 forholdsvis høiere end nu, og de tempererede Dyre- og 

 Planteformer have derfor maaske den Gang gaaet længere 

 mod Nord end nu. Alt som FCulden tog til, maatte de 

 vandre mod Syd og indtage de tropiske Formers Plads, 

 samtidig med at arktiske Arter bredte sig over Europa 

 og Nord-Amerika lige til Alperne og Pyrenæerne og maaskee, 

 følgende Cordillerernes Ryg, lige til Amerikas Sydspidse. 

 Senere, da Kulden igjen tog af og de nuværende klima- 

 tiske Forhold indtraadte, bleve da disse arktiske Former 

 tilbage paa Alpernes og Pyrenæernes Tinder, adskilte ved 

 et stort geografisk Mellemrum fra deres Søstre i det høie 

 Norden. Kun paa denne Maade vil man kunne forklare, 

 at Ildlandets Flora tæller ikke mindre end 40 Arter, som 

 ogsaa findes i den nordligste Del af Europa og Amerika, 

 foruden mange andre Stedfortrædere for nordiske Former, 

 skjøndt som Arter forskjellige fra disse, hvilke alle mangle 

 i det uhyre mellemliggende Jordbælte. Naar man over- 

 hovedet vil gaae ind paa, at Arter af samme Slægt eller 



") See deUe Tidsskrift 2den Række 4de Bd. p. 230-31. 



