224 



omkring med Dyndet, som klæber ved Vandfuglenes Fødder, 

 fremgaaer af et af D. anstillet Forsøg; han fandt nemlig, 

 at tre Spiseskefulde Dynd fra Ferskvandsdamme indeholdt 

 ikke mindre end 537 spiredygtige Plantefrø, som bleve 

 talte, alt som de spirede og kom op. 



De Forhold, som Faunaen og Floraen paa de 

 oceaniske Øer, der ligge i længere Afstand fra det 

 faste Land, frembyde, lade sig ogsaa vel forklare ved D.s 

 Theori. Arterne ere saaledes faae ; medens Ny-Zeland f. Ex. 

 ikke har flere oprindelig indenlandske Blomsterplanter 

 end Øen Anglesea, har Ascension ikke en Gang et 

 halvt Dusin, og dog finder man saa vel her som paa 

 St. Helena, at i de senere Tider mange fremmede 

 Planter der have fæstet Bo, saa at Floraens Fattigdom 

 ikke kan forklares af Øens physiske Forhold. Det 

 er nu let at indsee, at jo længere Afstanden er 

 mellem Øen og andre Landmasser, og jo mindre Øen 

 selv er, desto vanskeligere vil den kunne blive befolket 

 med Dyr og Planter andetstedsfra, og desto vanskeligere 

 ville disse kunne blive Udgangspunktet for en rig Fauna 

 eller Flora. Man finder dernæst, at paa disse oceaniske 

 Øer ere de fleste Dyr og Planter end em i ske; d. v. s. 

 findes ikke noget andet Sted end netop der; Galapagos- 

 0erne beboes af 26 Arter af Landfugle, hvilke paa een 

 nær alle ere eiendommelige for denne Øgruppe; derimod 

 have Bermudas-Øerne og Madeira ikke en eneste endemisk 

 Fugl, fordi de bestandig forsynes, hine fra Amerika, denne 

 fra Europa og Afrika; derimod har Madeira mange eien- 

 dommelige Landsnegle, men ingen endemiske Havsnegle. 

 Disse endemiske Faunaer tænker D. sig at være blevne 

 til gjennem lokale Udviklinger og Omdannelser af Faunaer, 

 som langt tilbage i Tiden paa en eller anden Maade have 



