229 



systematiske Kjendemærker, men i andre Grupper kunne 

 de være aldeles værdiløse, og mange ypperlige Særkjender 

 have yderst ringe physiologisk Betydning. Forhold, som 

 i visse Grupper afgive ypperlige Kjendemærker, f. Ex. 

 Følehornenes Form og Bygning, kunne aldeles ikke bruges 

 i andre, uden at man er i Stand til at aflede denne For- 

 skjel i deres Brugbarhed for Systematiken af en tilsvarende 

 Forskjel i deres Betydning for Dyret. Selv aldeles hæm- 

 mede Dele kunne ofte afgive et ypperligt Hjælpemiddel 

 for Systematiken, som f. Ex. de uudviklede Blomster hos 

 Græsarterne. Det er kun Erfaringen, som kan vise, 

 om et Forhold har stor systematisk Betydning eller ikke; 

 seer man, at en bestemt Form eller Bygning af et Red- 

 skab viser sig bestandig hos en Række af Former, som 

 paa Grund af andre hinanden krydsende, men ikke lige saa 

 konstante Ligheder vise sig at høre sammen, saa veed. 

 man, at dette Forhold har en særdeles Vægt og kan be- 

 nyttes til at sammenknytte andre Former, som maaskee 

 ikke besidde hine mindre paalidelige Bygningsforhold, med 

 hine. IVIen førend man skrider til Bearbeidelsen af en 

 Gruppe , som man ikke kjender nærmere til iforveien, 

 kan Ingen vide, paa hvilke Forhold han skal lægge meest 

 Vægt til at stille Arterne sammen i større og mindre 

 Grupper. Grunden hertil er, ifølge D. , at den Overeens- 

 stemmelse, der finder Sted mellem to Arter, hidrører fra, 

 at de have en fælles Stamform, for saa vidt som den ikke 

 blot er en ydre og beroer paa, at de ere afpassede efter 

 de samme Naturforhold. Men de Tillempninger, som de 

 fra samme Stamart nedstammende Former efterhaanden 

 have undergaaet, have efter Omstændighederne snart 

 ramt eet Forhold, snart et andet, og derfor ville Descen- 

 denterne af een Form alle have arvet visse Særkjender, 



