231 



om de organiske Væsner i høi Grad; man veed, at hos 

 hvilket som helst Hvirveldyr skal man f. Ex. kunne gjenfinde 

 den fælles Plan for Beenbygningen, og man vil da snart 

 gjenfinde dennes velbekjendte Dele. Hvor forskjellige end 

 Menneskets Haand, Muldvarpens Gravefod, Flagermusens 

 Vinge, Hvalens Luffe, Hestens Fod og Fuglens Vinge ere*), 

 vil man dog let overbevise sig om, at de alle ere dannede 

 af et og samme System af Knokler, saa at man paa det 

 bestemteste kan sige, hvilke Knokler, der svare til hin- 

 anden i de forskjellige Fodformer, hvor forskjellige disse 

 end ere i Henseende til Form og Anvendelse. Paa lig- 

 nende Maade er det let at vise, at Munddelene hos 

 Sommerfugle, Biller og Fluer bestaae af de samme Dele, 

 hvor forskjelligt de end ere udviklede. Man vil forgjæves 

 søge at forklare denne strænge Fastholden ved Grund- 

 planen som en Følge af det hensigtsmæsige eller af, at 

 det saa var Skaberens Plan; derimod forklares den let 

 som en arvelig Fællesegenskab for Dyr af samme Gruppe, 

 naar man gaaer ud fra, at disse have en fælles Stamfader, 

 hvis Bygning nødvendigvis maatte afgive Normen for alle 

 hans Descendenters. Grundplanen i Dyrenes Bygning 

 simplificeres ofte end yderligere for Opfattelsen derved, 

 at forskjellige Dele af det samme Organsystem kunne vises 

 at være Gjentagelser af hinanden (at være homologe); 

 det lader sig let bevise, at Insekternes Munddele kun ere 

 omdannede Lemmer, og mange Naturforskere antage, at 

 Hvirveldyrenes Hjernekasse bestaaer af omdannede Hvirvler. 

 Man vil forgjæves søge at forklare disse Homologier 

 gjennem det hensigtsmæsige eller Nytten; derimod kan 

 man, efter D.s Mening, forklare dem af den fælles Ned- 



See dette Tidsskrift, 1ste Række, 4de Bd. p. 325—29. 



