232 



stamning og den successive Omdannelse af Stamformen. 

 Hvirveldyrenes Urform (Archetyp) har sandsynligvis havt 

 en lang Række af Hvirvler, men ingen egenlig Hjernekasse, 

 og Leddyrenes Urform en lang Hække af Led med leddede 

 Lemmer, men ingen egenlige Munddele. Erfaringen viser, 

 at netop saadanne hyppigt sig gjentagende Dele ere meget 

 tilbøielige til at variere, og saaledes vil D. da forklare, 

 at de til sidst gjennem en lang Række af Mellemformer 

 kunne underkastes den gjennemgribende Omdannelse, 

 hvoraf f. Ex. Krabbernes Kjæbefødder og Fiskenes Bag- 

 hoved (Nakkehvirvlen) endnu bære saa tydelige Spor. 



Det er en almindelig Regel, at Fostrene eller Lar- 

 verne ere meer eller mindre forskjellige fra de voxne 

 Individer af samme Art, og at navnlig de Dele, som senere 

 ere meget forskjellige (f. Ex. For- og Baglemmer hos 

 samme Dyr), paa tidligere Udviklingstrin frembyde en 

 større Grad af Lighed. Man vil dernæst fmde, at Fostre 

 eller Unger af fors kje lige Arter ligne hinanden langt 

 mere end senere, hvorom mange Insektlarver og Fugle- 

 unger aflægge Vidnesbyrd. Den Overeensstemmelse i 

 Bygning, som vi fmde mellem Larver eller Unger af for- 

 skjellige Dyregrupper, lader sig kun sjelden forklare som 

 Følge af en bestemt Levemaade, med mindre Larven er 

 henvist til at skaffe sig sin Føde paa en bestemt Maade, 

 i hvilket Tilfælde Larverne ofte ere mindre forskjellige 

 end de udvoxne Dyr, fordi de leve under mindre forskjel- 

 lige Livsforhold*) end disse. Man vil endelig kunne an- 

 føre Exempler paa, at Larven er et fuldkomnere Væsen 



•) Ofte findes dog ogsaa det omvendte Forhold, at Larverne ere 

 meget forskjellige, paa Grund af at den ene f. Ex. lever i Vandet, 

 den anden i Jorden, medens Forskjellen mellem de udviklede 

 Insekter kun er ringe. (M, Anm.) 



