240 



til Grund for hele den organiske Natur, vilde denne ikke 

 desto mindre, med Hensyn til de for den raadende Love, 

 vise sig som et trøstesløst Chaos, hvor Tilfældigheden ene 

 herskede. Man maatte høiligen undre sig over, at der dog 

 i Naturen findes saa meget lovmæssigt, som der er, og 

 at ikke endnu mere extravagante Dyre- og Plante- 

 former have seet Lyset. Det er maaskee det meest trøstes- 

 løse ved det D.ske Princip, at det aldeles giver Slip paa 

 det lovmæsige og overlader alt til Tilfældighedens Ind- 

 flydelser; og det er tilvisse ikke det Indtryk, som man 

 modtager ved at studere Naturen! 



Men, ville maaskee D.s Tilhængere sige, alt dette er 

 kun gamle, indgroede Fordomme, hvorfra Du ikke har 

 kunnet løsrive Dig, men som ville forsvinde for den nye 

 Troes Lys. Det kan saa være, det er vanskeligt at sige 

 sig selv, om den Anskuelse, man nærer, er en Fordom 

 eller ikke, derom dømme Andre hedre. Vi ville derfor 

 hellere føre Striden ind paa de mere sikkre Kjendsgjernin- 

 gers Omraade, og her møder os da navnligen to Forhold, 

 der gjøre os det umuhgt for Tiden at tilegne os den D.ske 

 Theori. Det maa staae fast, at, hvad end D. har anført 

 derimod, ere Bastarddannelser som Regel umulige, 

 altid vanskelige og stadigen ufrugtbare, om end 

 ikke i første Led; en sig perpetuerende Bastardform, 

 der, uden at krydses med Stamarterne, forplanter sig lige 

 saa godt som disse, er i det mindste en overordenlig stor 

 Sjeldenhed, hvis den overhovedet findes, og i de 999 Til- 

 fælde af 1000 ere selv de af Stamarterne umiddelbart 

 dannede Bastarder ufrugtbare indbyrdes. Hvorledes er 

 det vel muligt at bringe dette til at stemme med 

 D.s Grundanskuelse, at Arterne kun ere udprægede 



