% 



Sex Forelæsninger over Lyslæren for nnge 



Tilhorere. 



Af J. Tynd all, Professor ved Royal Institution i London. 



III. 



Indhold af den tredie Forelæsning. 



i^aar en Lysstraale gaaer fra et Legeme til et andet, som er tættere, 

 brydes den indad mod den lodrette Linie; naar den gaaer fra et 

 tættere til et, som er mindre tæt, brydes den fra den lodrette Linie; 

 men ved større eller mindre Tæthed menes her ikke det, som ellers 

 kaldes Vægtfylde; et Legeme kan med Hensyn til Lysbrydningen siges 

 at have større Tæthed end et andet, uagtet det har mindre Vægtfylde. 

 Terpentinohe f. Ex. flyder paa Vand og er altsaa lettere eller, som vi 

 udtrykke os, har mindre Vægtfylde end Vandet, men en Lysstraale, 

 som gaaer fra Terpentinolie til Vand, brydes fra Indfaldsloddet, og 

 naar den gaaer fra Vand til Terpentinolie, brydes den til Indfalds- 

 loddet. I Lyslæren siges det Legeme at have størst Tæthed, som 

 bryder Lyset stærkest. 



Naar en Lysstraale gaaer fra et tættere Legme til et tyndere, kan 

 den træffe Overfladen, som adskiller dem, under en saadan Vinkel, at 

 den, idet den forlader det tættere Legeme, brydes saaledes, at den 

 netop stryger langs med Overfladen, og ingen Straale, der danner en 

 større Vinkel med Indfaldsloddet, kan komme ud af det tættere Legeme; 

 alle Straaler, der danne en større Vinkel med Indfaldsloddet end 

 denne-, blive fuldstændig tilbagekastede fra Overfladen over- 

 eensstemmende med de Love, der bleve udviklede i første Forelæs- 

 ning. Denne Vinkel bestemmer Grændsen for Muligheden af, at en 

 Lysstraale kan komme fra et tættere til et tyndere Legeme Dette er 

 det eneste Tilfælde, i hvilket Tilbagekastningen er fuldstændig. 

 Man kan sende Lysstraaler ind i en Vandstraale saaledes, at de ikke 

 kunne slippe ud af den paa Grund af den fuldstændige Tilbagekast- 

 ning. Luftspeilingen frembringes ved den fuldstændige Tilbagekast- 



