245 



ning af Lysstraaler, der komme skraat ind i de tynde Luftlag i Nær- 

 heden af Jordens stærkt opvarmede Overflade ; man kan da see Speil- 

 billeder af Træer og Huse ved Tilbagekastning af Lysstraalerne fra 

 Luften ligesom fra Vandets Overflade. 



Den gjennemsigtige Deel af det menneskelige Øie er sammensat 

 af tre Hoveddele: Vandvædsken, Krystallindsen og Glasvædsken; bag 

 Glasvædsken er Nethinden, der danner en Skjærm. som modtager de 

 i Øiet dannede Billeder af Gjenstandene; disse Billeder ere altid om- 

 vendte. For at kunne see tydeligt er det nødvendigt, at de Straaler, 

 der komme fra et Punkt i Gjenstanden, atter skulle samles til et 

 Punkt paa selve Nethinden. Nogle Øine bryde Lyset for stærkt og 

 bevirke derved, at Lysstraalernes Foreningspunkt kommer til at ligge 

 foran Nethinden; for at afhjælpe denne Feil anbringer man en S pre de- 

 lindse foran Øiet, og man siges da at være nærsynet; andre Øine 

 bryde ikke Lysstraalerne tilstrækkeligt, og for at hjælpe dem an- 

 bringes da en Samlelindse foran Øiet, og man siges da at være 

 langsynet. Man kan ogsaa hjælpe til at sprede eller samle Lys- 

 straalerne ved at holde Gjenstanden nærmere ved eller længere fra 

 Øiet; derfra Benævnelserne nærsynet og langsynet. 



Lysstraalernes Virkning paa Øiet ophører ikke i samme Øieblik, 

 sum Lysets Aarsag ophører ; Indtrykket kan undertiden vedvare næsten 

 i Secund, efter at Lysgiveren har ophørt at udsende Lysstraaler. En 

 Række af Gnister, som følge efter hinanden med Mellemrum af mindre 

 end I Secund, vil forekomme os som en sammenhængende Lysstribe, 

 idet ethvert nyt Indtryk vil begynde, førend det foregaaende er ophørt. 

 En lysende Gjenstand forekommer os større, end den i Virkeligheden 

 er, og jo stærkere den lyser, desto større forekommer den os. Denne 

 Virkning kaldes Ir radiation; Fuldmaanen forekommer os større, 

 naar vi see paa den med blotte Øine, end naar vi betragte den gjen- 

 nem et mørktfarvet Glas; Nymaanen (Nyet) synes at svare til en større 

 Cirkel end den mørke Skive, man seer indenfor den lyse Stribe. 



Det hvide Sollys er sammensat af en uendelig Mængde Lysstraaler 

 af forskjellig Brydbarhed, af hvilke enhver har sin tilsvarende Farve; 

 Sollyset indeholder altsaa en uendelig Mængde forskjellige Farver. 

 Disse inddele vi for Bekvemmeligheds Skyld i 6 (eller 7) saa kaldte 

 Hovedfarver, nemlig Rødt, Orange, Gult, Grønt, Blaat ilndigoblaat) 

 og Violet. Af disse Farver er den røde den mindst, og den violette 

 den meest brydbare, og de andre ligge imellem dem i den Orden, 

 hvori de bleve anførte. Disse Farver fremkomme ved at lade Sol- 

 straalerne gaae igjennem et Prisme, og det derved frembragte Billede 

 kaldes det prismatiske Solbillede (Spectrum). Farverne i det 

 prismatiske Solbillede frembringe atter hvidt Lys, naar de blandes paa 

 behørig Maade, 



