261 



ikke*); Kunstdrift og særlig Omhu for Ynglen er her 

 næsten ukjendt; de voxe langsomt og kunne opnaae en 

 næsten utrolig høi Alder; man har Beviser for at Skild- 

 padder have levet i over to hundrede Aar**); kun i 

 Varmen vise de nogen Livlighed, og Luftvarmen be- 

 høver ikke at synke meget, saa falde de i den Dvale, 

 som f. Ex. fængsler vore Krybdyr til deres underjordiske 

 Skjul den hele Vinter. Ved nogen stor Yndest fra Men- 

 neskets Side kunne de ikke glæde sig: man betragter dem 

 deels med en vis nysgjerrig Studsen, deels med en vis 

 Rædsel, som egenlig kun er grundet for Giftslangernes Ved- 

 kommende; men man er altfor tilbøielig til at skjære dem 

 alle over een Kam og betegne dem alle som afskyelige, 

 hæslige eller giftige. Naa, jeg skal ikke nægte det, der 

 er mange iblandt dem, som selv Naturforskeren ikke kan 

 finde smukke, f. Ex. Tudserne, Jordleguanerne, visse 

 Gekkoner, de tykke plumpe Giftslanger og deslige; men 

 de fleste af dem besidde dog ogsaa deres Skjønhed i 

 Naturforskerens Øie, og de pragtfulde Koralslanger med 



*) En Klapperslange, der blev bragt til Menageriet i Jardin des plan- 

 tes havde saaledes fastet i over 2 Aar. Derefter begyndte den 

 at æde igjen og fik 2 — 3 Gange om Ugen 2 Rotter. Kvæler- 

 slangerne (Pythonerne) i samme Menageri fodres 9 — 16 Gange om 

 Aaret, altsaa i Gjennemsnit en Gang hver Maaned. 

 **) Cetti omtaler en Landskildpadde, som levede i et Hus i 60 Aar; 

 Murray omtaler en, der levede i Lambeth-House i 107 Aar, og 

 en, som levede i Fulhams Bispesædes Have i 128 Aar; en tredie 

 levede i omtrent 220 Aar; en fjerde var bevisligcn 179 Aar da 

 den blev bragt til England. Naar man betænker, at en Land- 

 skildpadde tilbringer Vintren fra Midten af November til Midten 

 af April i Vinterdvale, at den selv de længste Dage sover fra 

 Kl. 4 Eftermidd. til om Morgenen og desuden paa alle fugtige 

 Dage, saa begriber man, at Livet kan vare saa længe, naar Livs- 

 kraften forbruges saa langsomt. (Duméril, Archives du Museum, 

 t. IX p. 449.) 



