285 



kommer et lille sort Hoved frem, saa lille at man neppe 

 vil see det, naar man ikke passer godt paa, og vil man 

 holde Vagt lidt længere endnu, vil man see de smaae 

 Skabninger klavre op paa deres Træstykker igjen og sidde 

 som før.') Gosse tilføier, at disse Dyrs Kjød ansees 

 endogsaa for at være bedre end den berømte »Grønne 

 Havskildpaddes«); derfor blive mange fangne for at komme 

 paa Bordet, men da Dammen er dyb og morassig, tager 

 man sin Tilflugt til Snarer. Man skaffer sig en lang 

 Stang, som f. Ex. Stammen af et ungt Træ i den til- 

 stødende Skov; paa Enden af den fæstes et fladt Stykke 

 Træ som et Flod; en almindelig Rottefælde bliver lige- 

 ledes surret til Enden af Stangen og forsynet med et 

 Stykke Kjød som Madding, f. Ex. med en lille Fugl, hvis 

 Fjer ere svedne i Ilden for at de ved deres Lugt skulle 

 trække Skildpadderne til sig. Enden af den saaledes ud- 

 styrede Stang bhver skudt ud i det dybe Vand, og den 

 anden Ende fæstet ved en Snor til en eller anden Gjen- 

 stand paa Bredden. Et lydeligt Snap forkynder snart, at 

 Jernbøilerne have lukket sig, og Bevægelsen i Vandet, at 

 En er bleven fanget; man haler nu Linen ind og seer 

 en ulykkelig Skildpadde, som er fangen enten ved Foden 

 eller om Halsen. Undertiden anvender man en Vidie- 

 krukke , gjort efter samme Mønster som de bekjendte 

 Staaltraads-Musefælder, hvilket tillader Dyret at komme 

 ind, men forhindrer det fra at gaae ud igjen. 



»)Jeg bragte en Unge af denne Art«, fortsætter Gosse, 

 »en net, livlig tegnet lille Tingest, meget fladere end den 

 voxne og omtrent saa stor som Fladen af min Haand, 

 levende til England i en Spaanæske. I dette snevre 

 Fængsel, hvis Vægge den samtidig kunde føle rundt om- 

 kring sig paa alle Sider, udførte den sin Reise uden 



