289 



Ere Ulykkestilfælde, forvoldte af Krokodiler, end ikke saa 

 almindelige i Vestindien, at man ret ofte tænker paa at 

 tage sig i agt for dem, saa indtræffe de dog, hvorpaa vi 

 siden skulle anføre nogle Exempler. Det vil derfor 

 maaskee være en Beroligelse at erfare, at paa vore vest- 

 indiske Smaaøer mangle Krokodilerne ganske. 



Jeg skal, for at give Dem et mere levende Indtryk af 

 de vestindiske Krokodilers Liv og Færd, meddele Dem 

 nogle Brudstykker af europæiske Beisendes Meddelelser 

 desangaaende. 



Til Krokodilernes Eiendommeligheder høre, at de 

 ere Natdyr, som om Dagen i Almindelighed ligge stille, 

 men vaagne om Natten og da streife om efter Rov, og 

 at de, naar de kunne undgaae det, ikke fortære deres 

 Føde strax, men holde den nede i Vandet eller gjemme 

 den der et eller andet Sted, indtil den er halv forraadnet; 

 først da fortære de den — en Smag, som stemmer med 

 deres Forkjærlighed for Aadsler. Den franske Konsul paa 

 Jamaica havde saaledes en Krokodil i sin Have; om Da- 

 gen opholdt den sig i sit Basin, men om Natten slreifede 

 den rundt i Haven for at fange Frøer og Tudser; om 

 Morgenen kunde man da finde en Deel af disse Dyr, 

 ynkeUgt lemlæstede og sønderrevne stoppede ned i Kro- 

 gene og Revnerne af den Cisterne, hvori den havde sit 

 Ophold , for at de kunde begynde at gaae i Forraad- 

 nelse, inden den slugte dem, og ofte saae man den ligge 

 flere Timer med Næseborene i Vandskorpen og holde 

 i sin Mund flere Frøer, hvis Lemmer og Indvolde fra 

 Siderne af Munden hang ned i Vandet for at Opløsnings- 

 processen der kunde tage sin Begyndelse. Fordøiel- 

 sen lettes naturligvis paa denne Maade, og det er 

 maaskee Grunden til, at naar man har dræbt en Krokodil 



