293 



for at undflye en Krokodil, der havde løbet efter ham, 

 sagde han, »springende med krum Ryg ligesom 

 en Kat. I) Vel fandt han et sikkert Skjul i Træets Grene, 

 men Uhyret blev længe efter ved at lure paa ham i 

 Krattet tæt ved i den Tanke, at han skulde forlade sit 

 Skjul. — Det berettes i det hele fra forskjellige Si- 

 der, at i Almindelighed bevæge de sig kravlende, 

 lavt ved Jorden, selv naar de jage; men naar de 

 ere opirrede, f. Ex. i den Tid Hunnerne have spæde 

 Lnger, og indtage deres Angrebsstilling, staae de høit 

 paa Benene med Kroppen fra Jorden og falde an i en 

 Række af Spring med krum Ryg. 



Skjøndt man egenlig ikke frygter Krokodilerne , iagt- 

 tager man dog en vis Forsigtighed lige overfor dem. Vil 

 man f. Ex. sætte over en Flod, der er rig paa disse 

 Dyr, benytter man en List for at faae dem af Veien. Det 

 hedder sig, at Krokodilerne ere meget begjærlige efter 

 flunde og ofte snappe disse , naar de komme ned til 

 Vandet for at slukke deres Tørst; det bestrides rigtignok af 

 andre, at Krokodilerne skulde have nogen særdeles For- 

 kjærlighed for Hundekjød, de som ikke synes at holde af 

 Kjødet, inden det er gaaet halvt eller heelt i Forraadnelse, 

 og som derfor sønderlemme deres Bytte, saa snart de have 

 grebet det, og overgive det til Forraadnelsen ved at 

 gjemme det i Vandet eller mellem Sivet i Nærheden af 

 deres Smuthuller. Hvad enten nu dette forholder sig paa 

 den ene eller den anden Maade, saa synes det vist, at 

 Hundegøen udøver en særlig Tiltrækningskraft paa Kro- 

 kodilerne og bringer dem til at flokke sig om det Sted, 

 hvorfra den høres. Ja man forsikkrer, at Hundene selv 

 vide det meget godt, og at naar en Hund vil svømme 

 over en Flod, gaaer den et Stykke høiere op ad Floden 



