D 



Sei Forelæsninger over Lyslæren for unge 



Tilhorere. 



Af J. Tyndali, Professor ved Royal Institution i London. 



IV. 



Indhold af den fjerde Forelæsning. 



et hvide Sollys er sammensat af en uendelig Mængde Lysstraaler 

 af forskjelhg Brydbarhed, af hvilke enhver har sin særskilte Farve, saa 

 at Antallet af Farverne, som indeholdes i Sollyset, er uendelig stort 

 For Bekvemmeligheds Skyld inddeler man disse Farver i 6 (eller 7 

 saa kaldte Hovedfarver, nemlig Rødt, Orange, Gult, Grønt, Blaat (Indigo 

 og Violet. Af disse Farver er den røde den mindst brydbare, og den 

 violette den meest brydbare. Disse Farver fremkomme, naar Sollyset 

 gaaer igjennem et Prisma. og det derved frembragte Billede kaldes det 

 prismat i ske S ol billede (spectrum). Farverne i dette frembringe 

 atter hvidt Lys, naar de blandes paa behørig Maade. Et farveløst 

 Billede af Kulspidserne i den elektriske Lampe kan igjen dannes af 

 Farverne i det prismatiske Billede. 



Nogle Stoffer have den Egenskab at sprede Farvestraalerne mere 

 fraXhinanden end andre; Glas f. Ex. spreder Straalerne stærkere end 

 Vand, og Svovlkulstof stærkere end Glas. Denne Egenskab kaldes 

 Legemernes Evne til at adsprede Straalerne, og jo større Afstanden 

 er mellem den røde og violette Begrændsning af det prismatiske Billede, 

 desto større er Adspredelsen. 



Naar Sollyset falder paa et Legeme, vil en Deel af det hvide Lys 

 blive kastet tilbage eft€r at være trængt mere eller mindre dybt ind i 

 Legemet, og det er denne sidste Deel, som bestemmer Legemets Farve. 

 Nogle Legemer ere i Stand til at indsuge forskjelhge Farvestraaler; et 

 rødt Legeme er rødt, fordi det har den Egenskab at indsuge alle andre 

 Farvestraaler i det hvide Lys undtagen dem, hvorved dets røde Farve 

 dannes, og et blaat Legeme er blaat, fordi det indsuger alle andre 

 Farvestraaler, undtagen dem, som danne dets blaa Farve. Naar man 



20 



