326 



spinosa o. m. a.), lave Buske, der, da alle Grenene ere 

 spidse, askegraa Torne, og da de smaa Blade hurtig falde 

 af, staae saa døde og stive, at man neppe skulde tiltroe 

 dem Liv.*) Ganske tilsvarende Forhold frembyder den 

 saakaldte Mesquite- eller Chaparal- Vegetation, der 

 bedækker store Strækninger i Ny-Mexico og den sydlige 

 Deel af Texas, og som bestaaer af tornede Buske og 

 smaa Træer, blandt hvilke foruden Mesquitetræet (Algaro- 

 bia glandulosa) mange Rhamneer og Xanthoxyleer ere frem- 

 herskende.**) Men denne Hæmning af alle Vegetations- 

 organerne i Forbindelse med Tornrigdom opnaaer dog 

 først sit Maximum hos C aet usp Ian terne. Vi kunne derfor 

 ikke undlade her til Slutning at omtale disse Planter og 

 navnlig Cactustræerne ; thi ihvorvel de ikke kunne siges 

 at have egentlige Dværggrene, saa faae de dog for en 

 væsentlig Deel deres eiendommelige Charakteer ved de 

 til Tornknipper reducerede Grene. Det er i Ny-Mexico 

 og paa Mexicos Højsletter (4 — 6000'), at de skygge- 

 løse Cactusskove indtage store Strækninger, og her seer 

 man ofte paa flere Dages Reiser næsten ingen andre 

 Træer end de »stive, monolithlignende Cereus- Støtter, 

 colossale Cereus -Kandelabre med Stammer som vore 

 tykkeste Egetræer og vidtudbredte Grene, og uhyre Echi- 

 nocact-Mørsere«. Naar man betragter disse forunderlige 

 Cactustræer, som underliden i Løbet af 1 — 200 Aar danne 

 enten slet ingen***) eller kun ganske faa Grene, saa 



') Poppig, Reise i Chili og Perii, I. S. 176. 



"') Blandt de charakteristiske Tornvæxter i dette Plantegebet skulle 

 endnu fremhæves: Holacantha, Olneya, Fouquiera og Koebeiiinia 

 (Engelmann : On the Charact. of the Veget, of Southern Texas). 

 "*"] De støtteformede Cereer, mange Arter Echinocactus og navnlig Melo- 

 eactus have en ganske udeelt Stamme. Hos den sidstnævnte Slægt 

 er Blomsterstanden desuden endestillet, saa at de herhenhørende 

 Arter kun blomstre een Gang, hvorpaa de gaae ud ligesom Agaverne. 



