T< 



Sex Forelæsninger om Lyslærcn for unge 



Tilhorere. 



Af J. Tyndali, Professor ved Royal Institution i London. 



V. 



Indliold af den femte Forelæsning 



o Farver, som i Forening give Hvidt, kaldes Supplement-Farver 

 €ller Udfyldnings-Farver. Det prismatiske Billede udstrækker sig videre 

 til begge Sider end vi kunne see. Øiet modtager ofte Farveindtryk, 

 hvor der i Virkeligheden ikke findes nogen Farve. Mange Menneskers 

 Øine ere blinde for visse Farver. De usynlige Straaler udenfor den 

 violette Ende af det prismatiske Billede kunne blive gjort synlige. 

 Naar det hvide Lys gaaer igjennem en sædvanlig Lindse, brydes de 

 violette Straaler stærkere end de røde, og de samles derfor ikke begge 

 i samme Brændpunkt; dette kaldes Feilen paa Grund af Lindsens 

 farvespredende Kraft. 



De fleste Farver, som de forskjellige Legemer vise, fremkomme 

 derved, at Legemerne indsuge en Deel af de farvede Lysstraaler i det 

 hvide Lys og lade andre gaae igjennem sig, men Farver frembringes 

 ogsaa paa mangfoldige andre Maader, uden Indsugning, f. Ex. det 

 prismatiske Farvebillede selv, hvis Farver fremkomme ved Brydning, 

 ligeledes Regnbuen, som er et prismatisk Solbillede. De smukke 

 Farver, som en tynd Sæbeboble viser, ere ikke bevirkede ved Ind- 

 sugning af Farvestraaler, heller ikke de spillende Farver paa Halsen 

 af en Due eller paa en Paafuglehale; Farverne paa Vingerne af mange 

 Insekter beroe heller ikke paa Indsugning af Farvestraaler. Meget 

 pragtfulde Farver fremkomme, naar farveløs Terpentinolie hældes ud 

 over farveløst Vand. Det anløbne Staals blaae eller gule Farver hid- 

 røre heller ikke fra Indsugning af Farvestraaler; men saadanne Farver 

 frembringes, naar Lysstraalerne gaae igjennem meget tynde Legemer, 

 hvad enten de ere faste, flydende eller luftformige. Disse Farver 

 kunne ogsaa fremkomme, naar Lysstraalerne gaae igjennem en meget 



