342 



den store Newton, og jeg skal nu vise Eder, hvor- 

 ledes han var i Stand til at bestemme Tykkelsen af 

 de Luftlag, som havde frembragt de forskjellige Farver. 

 Han tog en Lindse, der var et Stykke af en Kugle, hvis 

 Radius, saa vidt jeg husker, var 360 Fod, og lagde den 

 paa en plansleben Glasplade, og han kunde nu beregne 

 Afstanden mellem dem paa ethvert Sted eller Tykkelsen 

 af de Luftlag, som frembragte en bestemt Farve, og lige- 

 ledes, hvis han anbragte Vand mellem Glassene, Tykkelsen 

 af det Vandlag, som frembragte en vis Farve, saa at han, 

 naar denne Farve fremkom ved Sæbeboblerne, deraf kunde 

 bestemme Sæbeboblens Tykkelse paa dette Sted, hvilket 

 ikke lader sig gjøre paa nogen anden Maade. Her har 

 jeg to saadanne Stykker Glas, og I see nu, naar jeg lader 

 Lyset gaae igjennem dem og opfanger det paa Skjærmen, 

 de farvede Ringe, som dannes omkring Berøringspunktet; 

 hvis jeg holder et Stykke rødt Glas foran Lampen, saa 

 at der kun gaaer rødt Lys igjennem Glassene, see I kun 

 afvexlende røde og sorte Ringe. 



Disse afvexlende røde og sorte Ringe frembringes 

 derved, at den ene Lysstraale saa at sige kommer i Veien 

 for den anden, saaledes at de ophæve hinandens Virkning; 

 det henhører til en Klasse af Virkninger, som man kalder 

 Vexelindgreb eller interferens, og som jeg nærmere 

 skal søge at forklare i næste Forelæsning, men jeg vil først 

 gjøre en indledende Bemærkning. Vi have hidtil betragtet 

 Lys og Lysstraaler, som om det var noget, der blev kastet 

 ud af de lysende Legemer, og talt om Lysdelene, som 

 om de kastedes tilbage fra andre Legemer ligesom Bil- 

 lardkuglerne fra Randene af Billardet; men det er dog 

 ikke ganske den Maade, hvorpaa vi tænke os, at Lyset 

 fremkommer. Vi antage, at det dannes paa lignende 



