355 



ventede til de kom i dens Nærhed; i Løbet af et Par 

 Minuter fangede den paa denne Maade et Dusin eller 

 mere; den berørte Stolpen med Snuden, og væk var Myren. 

 De bleve aabenbart grebne med Læberne, ikke med Tungen. 

 Kaster man en lille Steen hen imod dem, løbe de efter 

 den, formodenlig i den Tro, at det er en Myre eller 

 andet lille Dyr; i det hele udgjøre Myrer og Fluer vistnok 

 deres Hovedføde. De drikke ofte og kunne blive saa 

 tamme, at de komme og slikke Vandet i sig med Tungen, 

 naar man byder dem det paa Enden af en Finger. Selv 

 gjøres de til Bytte af Slanger og Fugle, f. Ex. af Ugler og 

 Heirer. Allerbedst som de have løbet og sprunget ivrigt om- 

 kring med stivt udstrakt hdt opløftet Hale, seer man dem 

 standse, lade Tungen hænge og puste med aaben Mund 

 ligesom en Hund. Skjøndt man kunde vide forud, at 

 de ikke ere Vanddyr, har man dog prøvet, hvordan de 

 vilde tee sig i Vandet; de ere saa lette, saa fyldte med 

 Luft, at de flyde i Vandet som Kork, og Huden skyder 

 fortræffelig Vandet fra sig ; i nogle Sekunder kæmper 

 Dyret med Kraft og be\æger Fødderne ligesom naar det 

 løber (høire Bagbeen og venstre Forbeen paa een Gang), 

 idet det kaster sit Legeme i slangeagtige Bugtninger, 

 men efter kort Tids Forløb er det aldeles udmattet, op- 

 giver sine Anstrængelser og overlader sig ubevægelig til 

 Strømmen; det kommer sig først efter at være bleven 

 leddefc i Land og i nogen Tid udsat for det stærke Solskin. 

 G. mener ikke, at de kunne svømme en Alen uden at 

 drukne. 



En ganske anden Øgleform træder os imøde i Gek- 

 konerne. De seer her en temmelig stor, plumpt bygget, 

 lavbenet og korthalet Øgle af en graalig eller skidenbrun 

 Farve med en tynd Hud, hvis Skjæl ere saa smaae, at de 



24* 



