358 



sig, hører man fra alle Sider den besynderlige kvækkende 

 Lyd, hvoraf de have faaet Navn, og som maaskee frem- 

 bringes ved at smække den kjødfulde Tunge mod Ganen. 

 I Skoven hører man den ligeledes fra de hule Træer, 

 saa længe det er mørkt, og undertiden seer man dem 

 ogsaa der om Dagen; i en gammelMølle saae G. to eller 

 tre Par den ene Dag efter den anden paa det samme Sted 

 sidde ganske stille i timevis og kigge ud af deres 

 Revner; undertiden vove de sig udenfor og kravle langsomt 

 og med stor Forsigtighed hen ad Bjælkerne og Sparrerne, 

 men vove sig aldrig langt bort fra deres Huler og fare 

 tilbage til disse, saa snart de foruroliges.« 



»En Gang traf jeg et Par siddende sammen paa en 

 Træstamme, fortæller G.; da jeg slog efter dem med min 

 Ridepidsk, smuttede de begge ind i det hule Træ; men 

 snart begyndte de at titte ud igjen, og jeg lod nu min 

 Tjener jage dem ud med en Stok fra den modsatte Side. 

 Den ene kom nu farende ud og begyndte, da den var 

 bleven ramt af Stokken, at vride sig paa Jorden med sin 

 sædvanlige Keitethed; et let Slag med en Kjep skilte 

 uheldigvis Halen fra Kroppen; da en aaben Daase blev 

 holdt hen imod den, drev dens naturlige Tilbøielighed til at 

 søge Skjul i mørke Kroge den til at styrte ind i Daasen.« — 

 Som mange Øgler lever den baade af Planteføde og 

 Insekter; paa mange Steder kan man ligefrem overlade 

 Gekkonerne at standse Kakerlakernes altfor stærke For- 

 merelse. Dens af en hvid, tynd og skjør Kalkskal om- 

 givne Æg har G. fundet indtil 8 i Tallet anbragte mellem 

 de overjordiske Rødder af et Figentræ; at de lægges efter- 

 haanden med temmelig betydelige Mellemrum af Tid, sees 

 deels deraf, at medens nogle ikke indeholdt Spor til Unger, 

 indeholdt de andre Fostre paa forskjellige Udviklings- 



