369 



Gjenstand hen mod deres Hoved, ændse de den ikke, 

 førend de komme til at røre ved den, og saa trække de 

 Hovedet pludselig til sig, som om de bleve skræmte. 

 De komme for Dagen ved Jordarbeider, f. Ex. ved at 

 flytte Stene, og det viser sig da at være et livligt lille 

 Dyr, der bevæger sig med samme Lethed frem og tilbage, 

 let slipper fra En og hurtig graver sig ned i Jorden; paa 

 Slangens Vis lader den sin lille kløftede Tunge spille ud 

 af Munden. Dens Æg har G. fundet i gamle Termitreder 

 hgesom de smaa Gekkoners; det var tykkere i Omfang 

 end noget voxent Exemplar, som han havde seet, men 

 en Feiltagelse var ikke mulig, da det indeholdt en fuldt 

 udviklet Unge; G. slutter heraf, at de kun lægge faae Æg 

 (maaskee kun et) ad Gangen ligesom adskillige af de 

 vestindiske Øgler. Skjøndt de ingenlunde ere Vanddyr, 

 viste det sig dog, at de svømmede hurtigt og smukt med 

 igleagtige Bevægelser. 



Der er neppe nogen af de talrige Snoge former, 

 som beboe Antillerne, der fortjener at fremhæves paa 

 Grund af Eiendommeligheder i deres Bygning og Liv. 

 Dog fortjene Gosses Iagttagelser over et Par jamaikanske 

 Arter maaskee at meddeles. Den ene af dem kalder han 

 den graa Snog; den træffes paa stenede Steder, paa 

 Jorden , eller sees at glide hen mellem det affaldne Løv 

 og det tørre Kvas ved Siden af Veiene; undertiden ligger 

 den hen ad en Bjælke eller langs med et Brædt under 

 Tagspaanerne af et Udhus, ventende taalmodigt med ned- 

 hængende Hoved og speidende Øine efter sit Bytte, de 

 Anolis'er og Gekkoner, som besøge disse Steder. En Gang, 

 da G. fangede Insekter paa de blomstrende Træer ved en 

 Vei, saae han 2 smaae Anolis'er lege paa en Busk; den 

 ene havde grebet om den andens Hale med sin Mund, og 



25 



