372 



og er vanskeligt at læge, fordi Tænderne let brydes af 

 og blive siddende i Saaret. Den søger ofte ind i Husene, 

 rimeligvis for at søge efter Rotter; G. hørte fortælle om 

 en Mand, som, da han vaagnede, følte noget paa sin 

 Haand, og ved at see sig om fandt en stor Boa liggende 

 sammenrullet paa sin Hovedpude; i sin Forskrækkelse 

 blev han liggende og turde hverken røre sig eller skrige, 

 indtil hans Folk, der forundrede sig over, at han ikke 

 stod op, opdagede Trolddommen ved at kigge ind ad 

 Vinduet, og dræbte den frygtede Gæst. En anden blev 

 fanget i en Rottefælde, der var stillet op, fordi man havde 

 Mistanke om, at det var den, som plyndrede Hønsehuset; 

 i dens Mave fandtes ikke mindre end 7 hele Hønse-Æg. 

 Gosses sorte Tjener »Sam« saae en Gang en gribe en 

 Høne ved Hovedet, omslynge den med sine dødbringende 

 Favntag og suge den langsomt i sig, indtil blot Fødderne 

 stak frem; da blev den angreben af en Negerkone, som 

 med nogle dygtige Slag af en Stok tvang den til at give 

 sit Bytte fra sig igjen, men Hønen var saa shmet og 

 knust og udtrukken i Længden, at den neppe var til at 

 kjende igjén; under hele Begivenheden stod den moder- 

 løse F{yllingeflok skrigende omkring Scenens Hovedper- 

 soner. En anden Gang saae han en Boa bestige et Træ, 

 hvorpaa der sad en Høne, som den nærmede sig lang- 

 somt med Øinene hæftede stift paa den og spillende 

 Tunge; den stakkels Høne holdt hele Tiden opmærksomt 

 Øie med den, men vovede hverken at flygte eller at skrige.*) 

 Ved at kaste Stene paa den kan man tirre den , indtil 

 den reiser sig lodret i Veiret paa sin Hale og springer 

 saa pludselig — indtil 20 Alen, siges der — efter Stenen. 



Man vil maaskee finde disse Anekdoter lidt ubetydelige: jeg har 

 dog ikke villet udelade dem, da de synes mig ret oplysende. 



