377 



ypperlige Livsbetingelser i Sukkermarkerne, en Kilde lil 

 Føde, som Naturen aldrig kunde yde den. Som Beviser 

 paa deres Hyppighed kan anføres, at der i Løbet af 3 

 Maaneder blev fanget 700 i Omegnen af Fort Royal, 

 og paa en enkelt Plantage blev der i 2 Aar dræbt 900, 

 et andet Sted i 8 Aar henved 3000. Og man træffer dem 

 allevegne; i Sumpene, i Skovene, ved Flodbredderne, fra 

 Havets Bred mellem Mangrovetræerne til Toppen af Bjer- 

 gene, lige til Skybæltet i 5000 Fods Høide, i Rotternes 

 og Landkrabbernes Huller og fremfor alt paa Sukkermar- 

 kerne; de lure efter Smaafugle ved Flodbredderne, efter- 

 stræbe Hønsegaardene, trænge ind i Negernes Hytter, der 

 ligge umiddelbart omgivne af Buske og høit Græs, og 

 gjemme sig under Løvtaget; selv i Toppen af de høieste 

 Træer skal man kunne finde dem. Sjeldnere træffes de i 

 Byerne, dog dræbes der aarlig en stor Mængde i Forternes 

 Udenværker, og det er ingenlunde uden Exempel, at de 

 forvilde sig ind i beboede Huse. Det er farligt at træde 

 paa en omstyrtet hul Træstamme, thi i den er Uhyret 

 skjult; det er ikke tilraadehgt at stikke Haanden op eller 

 ned i en Fuglerede, thi der ligger den sammenrullet efter 

 at have fortæret Ægene eller Ungerne. De jage dog lige- 

 som Natrovfuglene ikke i Solskin, men ved Solnedgang 

 eller paa skyggefulde Dage; der er derfor størst Fare for 

 at blive stukken om Natten, da man jo ogsaa vanskeligst 

 kan vogte sig for dem. Gaae flere Negere f. Ex. i Rad 

 ved Nattetide med en Fakkel, er det ikke den forreste, 

 men en af de sidste, som bliver bidt; Slangen skal have 

 Udt Tid til at summe sig derpaa og lave sig til. De ere 

 for Resten meget aarvaagne, baade Dag og Nat, og at rulle 

 sig sammen til Angreb i en firdobbelt Kreds, hvis Midte 

 dannes for neden af Halespidsen, for oven af Hovedet, er 



