379 



Lianer og en lang Kjep, om dens Hals; et Ryk — og den 

 er i hans Vold! Eller han sætter sin Hat, sin Bylt eller 

 om Natten sin Lygte ned foran den, for at den skal blive 

 liggende og løber bort for at hente Hjælp. Hovedet 

 graver han dybt ned, for at Ingen skal saares af Gift- 

 tænderne, og Kroppen hænger han op paa et Træ for at 

 more sig ved dens krampagtige Sammentrækninger, naar 

 han kniber eller stikker den; de kunne vedvare mange 

 Timer efter at Hovedet er afhugget. 



Man skulde troe, at dette Bestie gjorde Livet næsten 

 utaaleligt paa Martinique og S. Lucie. Det er dog 

 ikke Tilfældet. Kreolen har vænnet sig til at leve med 

 sin Fjende »)med Fortvivlelsens stupide Resignation« , det 

 er et Damokles-Sværd, der altid hænger over hans Hoved, 

 men han lever endda, thi han er vant dertil. Rigtignok 

 paalægger den ham en betydelig Tvang i Nydelsen af 

 Naturens Glæder; at jage er en farlig Sag, at drive om- 

 kring i Mark og Skov er en Plage , at sværme i Maane- 

 skin falder En aldrig ind. Men han tænker dog ikke 

 meget paa den, foretager intet imod den og leer ad den 

 nyankomnes Frygt. Negerne gaae til deres farlige Arbeide 

 med samme Ro som Soldaten mod Kugleregnen. En raaber: 

 »Mig stukket«!, der skeer et, Øiebliks Standsning, ved- 

 kommendes Kone eller Søn iler ham til Hjælp, han bringes 

 hjem til sin Hytte og der sendes Bud efter en eller anden 

 gammel Hexemester, mellem hvis Hænder han maaskee 

 døer i Løbet af 24 Timer; den kjækkeste Arbeider træder 

 frem af Rækken, dræber Slangen, og Arbeidet fortsættes 

 som om intet var forefaldet. AUigevel er Slangen saa at 

 sige bagved alles Tanker; Ingen gaaer i det frie uden 

 at have Øine og Øren uafladelig paa Vagt efter enhver 



