381 



gjort af Admiral Mackau med 2 Stykker, men den ene 

 døde strax efter Overfarten, den anden noget efter — 

 eller nogle af de mangfoldige slangeædende Vadefugle af 

 Storke-, Ibis-, Heirefamilien o. s. v. i Ostindien eller Syd- 

 Amerika; det franske keiserlige Acclimalisalions- Selskab 

 belønner med sin Guldmedaille til 1000 fros. den, som 

 det lykkes at indføre og acclimatisere i tredie Generation 

 et saadant Dyr paa Martinique eller paa S. Lucie. Aller- 

 bedst synes Pindsvinet med sin forunderlige Uimod- 

 tagelighed for Gifte og sit instinktmæsige Had til Hug- 

 ormene, hvis Bid den aldeles ikke ændser, at egne sig 

 hertil, maaskee bedst en af de afrikanske Arter, som 

 lettest vilde kunne taale Klimaet. I 1793 indførte 

 man nogle smaae Frøer fra Guadeloupe i det for- 

 fængelige Haab, at de skulde virke som Gift paa dem, 

 men man har derved neppe udrettet andet end at for- 

 syne dem med et Fødemiddel til. Derimod maa det 

 ansees for afgjort, at Hugormen paa S. Lucie har en 

 Fjende, hvor man mindst skulde vente det, i en giftløs 

 Slange eller Snog, ikke større end den selv. Denne 

 blaalige, hvidbugede Slange, »Clibro« kaldet (Brachy- 

 ruton plumbeum?) opnaaer en Længde af indtil 3 

 Alen og et Omfang af indtil 4 Tommer. Den lever af 

 andre Slanger og især af Hugormen, hvis Bid aldeles 

 ingen Virkning gjør paa den. Lieut. Tyl er satte en Gang et 

 Par af disse Slanger sammen : Snogen var hdt længere 

 end Giftslangen, men knap saa tyk; den greb strax denne 

 midt om Livet og snoede sig tre Gange om den; Hug- 

 ormen bed den i Ryggen, saa at der kom Blod. Nogle 

 Sekunder laa de begge ganske stille, men saa listede 

 Snogen sit Hoved pp mod Hugormens, og med et plud- 



