419 



svampe (saaledes f. Ex. Didymium Iridis, Fig. 19) have i 

 Sporegjemmets Form endnu større Lighed med Pilobolus*). 

 Det kan saaledes ikke være nogen Tvivl underkastet, 

 at det Væsentlige i Svampenaturen ogsaa gjør sig gjal- 

 dende hos Slimsvampene, og at de eiendommelige Livs- 

 yttringer, som udmærke dem paa visse Ldviklingstrin 

 egentlig kun tilsyneladende ere dyriske. Slimsvampene 

 maae derfor vedblive at henregnes til Svampenes store 

 Klasse, men stille sig nu her i et ganske andet Forhold 

 til de øvrige (de egentlige) Svampe, end de gjorde tid- 

 ligere**). Den nyere Tids Undersøgelser over Slimsvampene 

 have imidlertid ikke alene ført os ind i hidtil ukjendte 

 Regioner og ligesom føiet et heelt nyt Gebeet til den 

 allerede i Forveien meget vidtudstrakte Svampestat, men 

 de faae en særegen Betydning derved, at de have bidraget 

 til at. kaste Lys over Cellelivet i Almindelighed og navn- 

 lig ledet til Anerkjendelse af Slimcellens Selvstændighed i 

 Forhold til den hele Celle. Medens nemlig den Rolle, 

 som Slimcellen spiller i Almindelighed i Planteriget, be- 

 staaer deri, at den udgjør en Bestanddeel af Cellen, saa 

 optræder den dog ogsaa ved Siden heraf som et selv- 

 stændigt Stadium i Plantens Udviklingshistorie — som 

 Kimblære og som Sværmknopcelle; men i dette Stadium, 



*) De fleste SlimsYampe have nemlig et kugleformet Sporegjemme. 



'*) Slimsvampene betragtedes tidligere som en underordnet Afdeling 

 af Bugsvampene og stilledes nnder Navn af Myxogasteres i Nær- 

 heden af Bovisterne. Nu. maa de betragtes som en egen stor 

 Hovedafdeling (Myxomycetes) , der staaer i samme Forhold til de 

 egentlige Svampe fMycetes) som Vandsvampene (Phycomycetes). — 

 Slimsvampene tælle omtrent 30 Slægter og 300 Arter. De fleste 

 voxe i Skovene paa Træstød eller paa raadnende Træværk i Driv- 

 huse og paa lignende Steder, og de opnaae sjelden en Størrelse 

 af mere en een eller faa Linier. 



