423 



sultat, at A. ikke var sulten, og lod Kjødet ligge uden at 

 røre det.« 



»Krebsen synes aldeles ikke at kunne finde sig i at 

 være adskilt fra sin Husfælle. Naar den skifter Hus, er 

 det første den gjør, saa snart den er flyttet ind i sit 

 nye Hus, at vende tilbage til den forladte Skal og løsne 

 Aktinien med sine spidse Been, medens den fastholder 

 Skallen med sin store Forklo. A. harmes ikke over denne 

 raa Behandling fra sin Vens Side, men løsner sine brede 

 Kappeflige og falder af fra Skallen, hvorimod den ubety- 

 deligste Irritation fra enhver anden Side vilde bringe den 

 til at udslynge et utroligt Antal Brændetraade. Saa snart 

 A. er fri, tager P. den og holder den i sine Forbeen fast 

 trykket mod den nye Skal, indtil den har sat sig fast 

 igjen. En Gang maatte den holde den paa denne Maade 

 i sine Arme næsten en heel Time, da A. aabenbart ikke 

 syntes om sin nye Skal og vægrede sig ved at fæste sig 

 til den, og selv efter at dette var skeet, var det aaben- 

 bart, at den ikke følte sig hjemme, da den istedenfor at 

 fæste Kappefligene til Skallen over P.'s Hoved lod dem 

 svæve frit i Vandet. Dette var øiensynlig et Vink til ?., 

 om at Skallen ikke stod den an, og den rømmede den 

 virkelig ogsaa kort efter og flyttede tilbage til den gamle, 

 hvor A. snart fæstede sig lige saa fuldstændig og fast som 

 før. Hver Gang P. skiftede Hus, lagde jeg Mærke til, at 

 om den skulde blive boende i den nye Skal eller ikke, altid 

 syntes at afhænge af, om A. fandt den tilpas eller ikke, 

 og at denne lagde sit Mishag med Skallen for Dagen ved 

 ikke at fæste Kappefligene over P.'s Hoved. Naar P. saa 

 efter en Timestids Forløb fandt, at saaledes stode Sagerne, 

 opsøgte den ufravigehg en ny Skal.« 



