14 



og blev ikke lidet forundret ved atter at see min Pom- 

 pilus tumle med en grøn Larve, som jeg efter Størrelsen 

 maatte ansee for identisk med den, jeg havde berøvet 

 den. Den forsøgte atter igjen at faae den op til det 

 samme Hul; men med ligesaa lidet Held, som før. Jeg 

 var nysgjerrig efter at see, om det var den samme Larve, 

 eller om den maaskee alt havde faaet den gamle Larve 

 op og nu vilde forøge Forraadet med en ny. Jeg tog 

 derfor Larven fra den og gravede dens Rede ud; men 

 den var tom; i to Timer havde den altsaa forgjæves 

 og uden at trættes beskjæftiget sig med sit frugtesløse 

 Arbeide. 



Ved denne Indsamling af Forraad til Yngelen viser 

 Instinktet sig i det fuldeste Lys. Moderen selv er plante- 

 ædende, hdt Blomsterstøv og en Smule Honning er til- 

 strækkelig for at opholde dens Liv, og dog samler den 

 andre Insekter, en Næring, som den aldrig selv nyder, til 

 sine Unger; thi disse ere udelukkende Rovdyr. Den har 

 aldrig lært den Egn at kjende, hvor den opholder sig, og 

 dog finder den med største Lethed Indgangen til sin 

 Rede, der i Forhold til Omgivelserne er et forsvindende 

 Punkt. Den har aldrig seet sit eget Afkom, dette Afkom, 

 for hvilket den har arbeidet saameget, og faaer det heller 

 aldrig at see, da den døer længe før Larverne komme ud ; 

 og dog lærer Instinktet den, at dette Afkom maa være 

 for svagt til at kunne anfalde et levende Bytte, ellers 

 vilde den ikke lamme det ved sin Gift. Eller for at ud- 

 trykke sig rigtigere, Pompilus'en veed aldeles ikke, hvor- 

 for den graver sin Rede, lægger Æg, samler Forraad 

 o. s. V.; thi den kan ikke vide det, da den aldrig seer 

 noget Resultat af sit Arbeide. Den kan heller aldrig have 

 lært det; thi den har aldrig seet sin Moder, saalidt som 



