16 



større, som Sommerfuglelarver; Bier, Faarekyllinger, Pragt- 

 biller, ja endog meget store Skarnbasselarver; men i alle 

 Tilfælde lammer Gravehvepsen strax sit Bytte, idet den 

 med sin Braad indpoder Giften i Dyrets Indre. Saasnart 

 det angrebne Dyr er blevet ramt af dette frygtelige Vaa- 

 ben, indtræder en fuldkommen Lamhedstilstand, og kun 

 enkelte svage Trækninger i Benene, en svag Vibreren 

 med Antennerne, naar det irriteres, forraader, at der 

 endnu er en Livsvirksomhed tilbage hos det. Dyret 

 bhver, om jeg saa maa kalde det, skindødt, hele den 

 animale Side af Dyrets Livsyttringer, Følelse og Bevægelse, 

 er næsten total udslukket og kun den vegetative bhver 

 tilbage. I ældre Tider troede man, at Hvepsen dræbte 

 sit Bytte med sit Stik; men aabner man et saadant para- 

 lyseret Bytte, en Larve f. Ex., selv fjorten Dage eUer tre 

 Uger efter at det er stukket, da seer man, at det er lige 

 saa friskt, som om det nylig var indfanget og dræbt. 

 Fedtlegemet, der hos Larven er saa udviklet, og som saa 

 hurtigt efter Døden gaaer i Forraadnelse , er her endnu 

 fuldkommen fast og frisk; Musklerne, der ellers hurtigt 

 tørre hen, ere her vel bløde og slappe, men fuldkommen 

 bevarede; Blodet fmdes endnu i sin oprindelige Tilstand 

 og Mængde, kort sagt man kan ikke ønske sig nogen 

 fortrinligere Gjenstand til Dissektion end netop en saa- 

 ledes paralyseret Larve. Man troede tidligere, at Giften, 

 foruden at dræbe Dyret, tillige besad den Egenskab, at 

 kunne holde det friskt, og at den saaledes i høi Grad afveg 

 fra Slangegiften, der, som bekjendt, hidfører en meget 

 hurtigt indtrædende Forraadnelse. Men dette forholder 

 sig ikke saaledes , ganske sikkert afviger Giften betydeligt 

 i Virkning og altsaa ogsaa i chemisk Sammensætning fra 

 Slangegiften; men det, at det stukne Dyr holdes frisk, 



