20 



den havde gjentaget dette flere Gange, kunde jeg tydeligt 

 see, at den, naar den kom ud, holdt de forreste Fødder 

 trykkede op mod Undersiden af Hovedet, og paa denne 

 Maade bar en Smule Sand, der ved dens pludselige Op- 

 flyven spredte sig i Luften, som en lille Sky. Hensigten 

 med denne Fremgangsmaade var tydelig nok: Hvepsen 

 vilde ikke have det meget let bevægelige Sand ophobet 

 omkring sit Hul. Med dette Arbeide blev den ved, trods 

 den brændende Solhede, omtrent i en halv Time. I denne 

 Tid gik den i Løbet af \ Minut regelmæssig 3 — 5 

 Gange ind og ud af Hullet; hver 4de eller 5te Gang blev 

 den altid noget længere derinde, omtrent { — ^ Minut, 

 rimeligviis for at bryde saameget Sand løs i den dybere 

 og fastere Masse, som den senere kunde bære ud. Under 

 dette eensformige Arbeide gjorde den intet andet, end at 

 den engang imellem hvilede et Par Secunder og strøg 

 Antennerne med Forbenene — en af de Aarevingedes 

 meest yndede Manerer. Efter at have kastet en lille 

 Ladning Sand bort, forblev den med Eet udenfor Hullet og 

 begyndte søgende, hurtigt at løbe omkring; flere Blade, 

 smaa Jordklumper o. desl. bleve løftede i Veiret af den 

 og derpaa lige saa hurtigt kastede bort igjen. Efter lang 

 Søgen fandt Dyret et lille, meget regelmæssigt, næsten 

 cubisk Stykke Træ; med dette ilede den hen til Hullet, 

 og Træstykket passede saa nøie , at det næste udfyldte 

 Hullets Lumen. Nu indtraadte der et kosteligt ØiebHk: 

 Hvepsen blev nogle Secunder staaende ubevægelig foran 

 Hullet, løb bort, kom strax igjen for paa Ny at see paa 

 det lille Træstykke, ligesom den glædede sig over, at 

 Værket var lykkedes saa godt og som den tænkte paa, hvad 

 der nu skulde gjøres. Pludselig fløi den bort, og kom først 

 igjen efter et Kvarteers Forløb, i hvilken Tid jeg ikke 



