28 



Grad om, at Snudebillen bider sig fast i sin frygtelige 

 Fjendes Bagbeen og slæbes afsted med denne. Da faaer 

 Fabre pludselig en Idee; med en Pincet griber han en 

 af de paralyserede Snudebiller, som lige skal slæbes ind 

 i et Hul; Hvepsen kommer ud, seer sig forundret om til 

 alle Sider og synes studsende at lede om sit Bytte; Fabre 

 kaster en levende hen ved Siden af den, og denne Gang 

 er han heldigere. Hvepsen lader sig narre, den styrter 

 sig piilsnar over den og vil slæbe den hen til sit Hul; 

 men da mærker den, at den er levende og Kampen be- 

 gynder. Hvepsen stiller sig Ansigt til Ansigt med sin 

 Modstander, og idet den griber den med sine frygtelige 

 Kjæber, sætter den de forreste Been paa Ryggen af den 

 og trykker den med Kraft nedad. Man seer da Hvepsens 

 Bagkrop hurtig at glide ind under Snudebillens Bug, 

 krumme sig opad og derpaa to eller tre Gange med 

 Kraft at støde Braaden ind i den tynde Bindehud mellem 

 For- og Mellembryststykket, altsaa mellem det første og 

 andet Par Been. I et Øieblik er det Hele færdigt; uden 

 den mindste convulsiviske Bevægelse, uden nogen Zittren 

 af Lemmerne, som dog ellers pleier at ledsage et Dyrs 

 Dødskamp, styrter Offeret som lynslaaet om, lammet for 

 bestandigt. Det er en frygtelig og paa samme Tid beun- 

 dringsværdig Hurtighed. Derpaa vender Hvepsen Liget 

 om paa Ryggen, stiller sig Bug imod Bug med det, griber 

 det og flyver bort. Tre Gange gjentog Fabre Forsøget 

 med sine tre Snudebiller; hver Gang lod Hvepsen sig 

 narre , og hver Gang skete Mordet paa samme eien- 

 dommelige Maade uden mindste Afvigelse. 



Denne bestemte, aldrig afvigende Methode, hvorpaa 

 Byttet stikkes, maa absolut have sin Betydning; man 

 maa formode, at det ikke er nok, at Giften indbringes i 



