32 



ved Giften, men at de bringes i en mellem Liv og Død 

 svævende Tilstand, bevirket derved, at de animale Funk- 

 tioner standses, medens de vegetative endnu en Tidlang 

 vedblive ; om en virkelig Død og om Giftens conserverende 

 Virkninger kan der derimod , efter det Anførte , ikke 

 være Tale. 



For at bevise Rigtigheden af sine Resultater, gik 

 Fabre et Skridt videre og forsøgte, om man ikke kun- 

 stigt, ved at efterligne den Fremgangsmaade , som Hvep- 

 sen anvender, kunde opnaae lignende Resultater, og For- 

 søgene lykkedes over al Forventning. Som Rraad be- 

 nyttede han en stærk og spids Naal, og som Gift anvend- 

 tes Ammoniak. Først experimenteredes der med saa- 

 danne Insekter, hvis bageste Nerveknuder ere sammen- 

 sraæltede, altsaa Snudebiller, Skarnbasser og Pragtbiller. 

 1 samme Nu, som Naalen, dyppet i Ammoniak, berørte 

 Ganglieknuderne, indtraadte en fuldstændig Lammelse i 

 de animale Livsyttringer; men Dyret vedblev at holde sig 

 friskt og blødt i 3 Uger, en Maaned, ja i enkelte heldige 

 Tilfælde endog i to Maaneder; det laa ubevægeligt hen, 

 men skilte sig ved sine Excrementer, viste Reflexbevæ- 

 gelser ved Indvirkning af Benzin og den galvaniske 

 Strøm, kort sagt, det frembød alle de Phænomener, som 

 han havde iagttaget hos de af Hvepsen Jstukne In- 

 divider. 



. Mere ustadig viste Indpodningen af Ammoniaken sig 

 derimod hos Scarabæerne. Den standsede vel øieblikke- 

 ligt al Bevægelse , men den rette Middelvei var her van- 

 skelig at træffe. Enten fik Dyret formeget, saa at det 

 strax døde, eller det fik for Lidet og gjenvandt da efter 

 nogle Dages Forløb en partiel Brug af sine Lemmer. 

 Maaskee kan der i denne Omstændighed søges en vægtig 



