vil anstille sig dødt, rulle sig sammen, og overhovedet 

 benytte de Forsvarsmidler, hvormed det er bleven begavet; 

 her forekommer intet frit Valg, Alt er et blindt In- 

 stinkt. — Det Samme fremtræder med Hensyn til den 

 Maade, hvorpaa Dyrene forskaffe sig deres Føde; ogsaa 

 her viser sig hos Hvirveldyrene en høi Grad af List og 

 Snuhed , medens Instinktet i den Grad raader hos Insek- 

 terne, at det endog gaaer over til en egen Kunstdrift, 

 som ellers kun yttrer sig, naar det gjælder om Yngelens 

 Pleie. Det forundrer os ikke at høre, at et rovædende 

 Pattedyr, Fugl eller Krybdyr med stor Omhu og Smag 

 vælger de Punkter, hvor det kan vente det rigeste Bytte; 

 men derimod vilde det i høi Grad forbause os at høre, 

 at et Pattedyr lavede Faldgruber i Jorden, eller knyttede 

 Jægergarn mellem Træernes Stammer, for deri at fange 

 sit Bytte, og dog gaa vi med Ligegyldighed forbi Sand- 

 løbernes Larvegange og Ædderkoppernes kunstige Væv; 

 disse Culminationspunkter af Instinktet, i Retning af at 

 forskaffe Individerne Næring, ere for hverdags og alminde- 

 lige til at de kunne forbause os. 



Finde vi Instinktet ikke alene udviklet, men hos visse 

 Former endog opnaaende en høi Grad af Fuldkommenhed, 

 naar det gjælder om Kampen for Livet og dettes første 

 Fornødenheder, saa trælfe vi det uddannet efter en ganske 

 anden Maalestok og med en langt større Fiinhed i De- 

 taillen der, hvor det skal anvendes til Omsorg for Yn- 

 gelen : et nyt Beviis paa den gamle Sætning, at Naturen 

 ganske anderledes sørger for Artens Vedbliven og Be- 

 staaen end for Individet selv. Men ogsaa her træffe vi 

 en talløs Række af Modificationer, en uendelig Mængde 

 af Overgange, ligefra den simpleste Yttring af Instinktet, 

 det at vælge passende Steder for Æggenes eller Ungernes 



1* 



