Meddelelser om Insekternes Instinktliy. 



Af V. Bergsøe, stud. mag. 



Ilet tør vistnok antages som givet, at der indenfor Dyre- 

 rigets forskjellige Rækker ikke findes nogen, livor den 

 rene, umiddelbare Naturdrift, det vi kalde Instinktet, er 

 saa skarpt og stærkt udpræget, som hos Leddedyrene, og 

 fortrinsviis hos den første Klasse af disse , Insekterne. 

 Man vil maaskee indvende, at denne Naturdrift i en endnu 

 mere udpræget Form forekommer hos Hvirveldyrene, og 

 man vil maaskee for at forsvare dette henpege paa deres 

 Redebygning og Omsorg for Yngelen, den forskjellig- 

 artede Maade, hvorpaa de vide at forskaffe sig deres 

 Næring, deres Vandringer og mange andre herhen hø- 

 rende Phænomener. Sagen er imidlertid den, at ligesom 

 man med Hensyn til Dyrenes Bygning og Organisations- 

 forhold gjennem en Række af Overgange kan stige fra 

 den laveste og simpleste Grundform, det encellede Dyr, til 

 de høieste og meest complicerede Former, saaledes kan 

 man ogsaa i en opadstigende Linie forfølge det sig mere 

 og mere udviklende Sjæleliv hos Dyrene, der, bestandig 

 tiltagende, begynder med Infusoriernes halv vegetative, kun 

 for Lysindtryk modtagelige, Liv, for at ende i sit Cul- 

 minationspunkt, det med Fornuft og fri Villie begavede 



1 



