49 



den trænger igjennem Cellehinderne og derpaa i store 

 sammenhængende Partier af Vedet ganske udfylder Ved- 

 cellerne og ligeledes samler sig i Spalter i Vedet. Heraf 

 kan man forklare sig, hvorledes der kan findes Terpentin 

 endog i de indre Vedlag hos Ædelgranerne , uagtet 

 Terpentingangene hos disse Træer — og heri afvige de 

 fra andre Naaletræer — kun forekomme i Barken. At 

 denne Indtrængen af Terpentinen i de ældre Vedlag ikke 

 er en Følge af Træets Livsvirksomhed, men tverlimod er 

 stærkest, naar denne er svagest, kan man slutte deraf, at 

 den forekommer i større Grad i de Stubbe, som staae til- 

 bage, naar Træerne ere fældede, end i selve Stammen 

 førend Fældningen; her trænger nemlig Terpentinen snart 

 fra Barken og Splinten over i Kjærnevedet, hvor den 

 samler sig i stor Mængde. Disse Bemærkninger om 

 Terpentingangene i AlmindeUghed ville være tilstrækkelige 

 til at forstaae den følgende Fremstilling af de forskjellige 

 Methoder, som anvendes ved Indsamling af Terpentin. 



Hos nogle Naaletræer er det alene den grønne Bark, 

 som leverer Terpentin. Dette gjælder navnlig med Hen- 

 syn til Ædelgranerne, og vi skulle see, at det ogsaa staaer 

 i fuldkommen Overeensstemmelse med disse Træers indre 

 Bygning. — Ædel- eller Hvidgranerne (Slægten Abies) 

 henhøre til de smukkeste af alle Naaletræer og ere let 

 kjendelige fra Rødgranerne derved, at Naalene ere flade 

 og horizontalt udbredte langs begge Sider af Grenene, des- 

 uden ved at alle de mindre Grene udgaae horizontalt fra 

 Hovedgrenene, og ved Koglerne, som staae lodret iveiret 

 og have affaldende Kogleskjæl. Foruden den almindeUge 

 Ædelgran (A. pectinata), der voxer paa Bjergene i Italien 

 og Grækenland, paa Alperne (i en Høide af 2000—4000') 

 og paa de mellemeuropæiske Bjerge til 50 ^n. Br., er der 



4 



