51 



blæreformige Udvidninger*). Hos disse Træer skeer der- 

 for Indsamlingen af Terpentinen paa den Maade, at man 

 stikker Hul paa Blærerne og opsamler den flydende Bal- 

 sam i Kar, der ere tilspidsede foroven ; saaledes erholdes 

 Strasburger Terpentinen af A. pectinata og den canadiske 

 Balsam af A. baisamea. 



Medens Ædelgranerne kun indeholde Terpentingange 

 i den grønne Bark, finde vi disse hos Rødgranerne 

 stærkest udviklede i Basten. Rødgranerne (Slægten Picea) 

 have smaa fiirkantede Blade, der staae ud til alle Sider fra 

 Grenene, og hængende Kogler, hvis Kogleskjæl ikke falde 

 af. De henhøre til de nordligste af alle Naaletræer og 

 danne Grændsen for Skovvæxten: saaledes Picea alba i 

 Nordamerika (ved 57^ paa Østsiden og 68" paa Vest- 

 siden), P. excelsa (i Fig- 5. 

 Skandinavien ved 69°) 

 og den sibiriske Rød- 

 gran (P. orientalis) i 

 Sibirien (ved 69^°). 

 Man kjender i det Hele 

 10 Arter. Barken hol- 

 der sig hos Rødgranen 

 temmelig glat indtil 

 det 6te Aar, og da 

 sees ligesom hos Fyr- 

 ren Terpentingangene Tværsnit af en eenaarig Green af Rødgranen. 



Inderstsees Marven, dernæstVedet, gjennem- 

 at ligge i en regel- skudt af 6 store Marvstraaler; udenom dette 

 rr 1 • ^ Basten som en Jysere Ring og endelig den 



mæSSlg IVreas l aen grø„ne Bark (a) med en Kreds af Terpentin- 

 grønne Bark (Fig. 5)- gang© og yderst et Korklag, endnu bedækket 



' af Overhuden. 



*) Disse Terpentinblærer ere størst hos de unge Stammer og Grene, 

 der have et Gjennemsnit af 3—10". I de ældre Stammer, som 

 have en revnet Bark, forsvinde de omsider ganske. 



4* 



