63 



løst Glas. Til de bedste Glassorter benyttes derfor renset 

 Potaske og Soda og saa reent Sand (Kiselsyre) som muligt. 

 Istedetfor Sand bruges endog undertiden pulveriseret Bjerg- 

 krystal. Blyet anvendes i Form af Mønnie eller Sølver- 

 glød. I Almindelighed maa man dog naturligviis lade sig 

 nøie med urene Bestanddele, og dog gjælder det som 

 oftest at faae et saa farveløst Glas som muligt. Næsten 

 altid indeholder det anvendte Sand og Asken (der benyttes 

 som Kali og Natrontilsætning) Jern, hvilket som Forilte 

 frembringer en temmelig stærk grøn Farve (Glas, seet fra 

 Kanten, er næsten altid grønt), medens Flammen afgiver 

 Kuldele til den smeltede Masse, hvor de af Mangel paa 

 Ilt ikke kunne forbrænde til Kulsyre, men farve Glasset 

 stærkt guult eller brunligt. De almindelige sortebrune 

 Flasker ere saaledes farvede med Kul. For at bortskaffe 

 Kullet og modvirke Jernforiltet maa der tilføres Ilt. Man 

 tilsætter derfor Manganoverilte (Bruunsteen) og Salpeter, 

 ofte ogsaa Arseniksyrling, Legemer, der alle let afgive Ilt. 

 Mønnien indeholder et Æqvivalent overflødig Ilt, der her 

 kommer til Nytte. Ved disse Legemers Indvirkning gaaer 

 Kullet bort som Kulsyre eller Kulilte, og Jernforiltet (2 At. 

 Jern -|- 2 At. Ilt) omdannes til Jernhalvandetilte (2 At. 

 Jern -|- 3 At. Ilt), hvis guulbrune Farve er langt mindre 

 intensiv. Ved Anvendelsen af Bruunsteen er der dog en 

 Vanskelighed. Overiltet (2 At. Mangan -|- 4 At. Ilt) skal 

 nemlig afgive 2 At. Ilt for at omdannes til det farveløse 

 Manganforilte ; men findes der et Overskud af Bruunsteen, 

 afgiver denne kun 1 At. Ilt, hvorved den kun reduceres 

 til Manganhalvandetilte (analog med Jernforbindelsen), et 

 Legeme, der farver Glasset stærkt violet. Natron giver 

 Glasset et blaaligt Skær, men Kali virker aldeles ikke 

 farvende. Dette er Grunden til , at man til de massive 



