66 



Metalilter. Disses Kiselsyreforbindelser have nemlig livlige 

 og intensive Farver, der udbrede sig eensformigt gjennem 

 den hele Glasmasse. I en rød Glaspaste fra Tibers Villa 

 paa Capri har Klaproth saaledes fundet 6,7§ Kobberforilte 

 ved Siden af Jern, et Forhold, der er meget mærkeligt, 

 forsaavidt det tyder hen paa, at allerede de Gamle have 

 vidst, at Kobber som Tveilte (2 At. Kobber -f 2 At. Ilt) 

 farver Glas grønt, men at en Tilsætning af Jern, Kul osv. 

 bemægtiger sig Halvdelen af Ilten, hvorved Tveiltet reduceres 

 til Forilte (2 At. Kobber -j- 1 At. Ilt), der giver den 

 smukkeste røde Glasfarve man kjender*). I grønt antikt 

 Glas fandtes derimod Kobbertveilte. Der berettes ogsaa, 

 at man »i Kobbersmedierne forfærdigede Smaragder«. I 

 blaat Glas kunde Klaproth kun finde en meget ringe 

 Mængde Kobber. Derimod har Davy og senere John paa- 

 viist Kobolt, der nu er den almindelige blaa Glasfarve, i 

 gammelt Glas fra Titus' Bade og fra Theben. I violet 

 Glas fra Memphis og Rom er efterviist Manganhalvandet- 

 ilte. En stor Mængde af de undersøgte Antiker indeholdt 

 tillige Blyilte som væsenlig Bestanddeel. Til Efterhgning 

 af Ædelstene var jo ogsaa Glandsen af stor Betydning. 

 At de Gamle besad Færdighed i at farve Glas er saaledes 

 utvivlsomt, men at de aldeles ikke have kjendt det egent- 

 lige Glasmaleri er næsten ligesaa vist. Vel anvendte de 

 Glas til Skaale og Drikkekar, vel havde de større Glas- 

 plader — vi høre endog, at man har benyttet saadanne til 

 Speile, ja til Beklædning af Vægge og Lofter, — men Glas- 

 vinduer finde vi først sikkre Spor af i 4de Aarhundrede efter 



De Gamles Kundskaber i saa Henseende ere saa meget mærke- 

 ligere, som Kobberforilteglasset, naar det kommer ud af Ovnen, 

 næsten er ufarvet med et grønligt Skær, og den røde Farve først 

 fremkommer,* naar det afkøles og igjen opvarmes til en lavere 

 Temperatur, et Phænomen, som endnu ikke er forklaret. 



