70 



opnaaes. Samtidig med denne Opfindelse skete andre, 

 ikke mindre vigtige for Glasmaleriets Udvikling. Foruden 

 den sorte Glasmalerfarve fik man to nye, der ligesom 

 Skyggerne bleve indsmeltede, idet Farvemidlet anvendtes 

 i Form af et letsmelteligt Bly- eller Natronglas (»Flud- 

 middel«). Det var en blaa og en grøn. Den første er 

 endnu ikke analyseret, men den sidste frembragtes paa 

 en eiendommelig Maade. Paa den ene Side af Glaspladen 

 indbrændtes nemlig en blaa, paa den anden en guul 

 Farve, eller man indbrændte den gule Farve paa en 

 gjennemfarvet blaa Plade eller omvendt. En guul Over- 

 fladefarve anvendtes næsten aldrig, fordi den af Svovl- 

 antimon (Spydglands) fremstillede Farve aldrig naaede 

 den smukke Nuance, som det ved Kul gjennemfarvede Glas. 

 Disse nye Opfindelser fra Konstens egen Side vilde 

 allerede have sikkret den et betydeligt Opsving. Men et 

 ydre Incitament kom til. Rundbuestilen med de smaa 

 Vinduer, de brede PiUer og det sparsomme Lys blev 

 omtrent paa denne Tid fortrængt af den gothiske Spids- 

 buestiil, der bortkastede alt det overflødige Muurværk og 

 gjennem de mægtige Vinduer sendte Strømme af klart 

 Lys ind i Kirken. Her kunde Glasmaleriet voxe, her 

 kunde det ved sit milde og dæmpede Lys, ved sine rige, 

 brogede Farver frembringe en romantisk Virkning, der saa 

 godt kunde harmonere med Gothikens opadstræbende 

 Buer. Der udviklede sig da en ny Periode i Konsten 

 (1400 — 1600), ligemeget udmærket ved sin Stiil, der paa 

 en forunderfig betydningsfuld Maade sammensmeltede det 

 Architechtoniske med det Maleriske, og ved sin fuldkomne 

 Technik. En Mængde nye Glasmalerfarver bleve op- 

 fundne, (le ældre forbedrede. En ny rød Farve fik man 

 af Jernhammersiag. I Erzgebirge opdagede Christ. Scbiirer 



