71 



i Begyndelsen af 16de Aarhundrede Koboltets Evne til at farve 

 Glasset blaat. I Holland forskrev man da ristede Koboltmalme 

 fra Sachsen og tilberedte heraf et fiintmalet blaat Glas, der 

 gik i Handelen under Navnene »Zaffer«« (formodenlig af Safir) 

 og »Smalte«. For Ingen var denne Opdagelse kjærere 

 end for Glasmaleren, thi Koboltets farvende Kraft er saa 

 stor, at ToW endnu tydeligt farver hvidt Glas. Kobber- 

 tveilte, som tidligere kun var brugt til at gjennemfarve 

 Glasset, anvendtes nu ogsaa som grøn Glasmalerfarve. 

 En ny og meget smuk guul Farve leverede Sølvilte. 

 Glassets Behandling hermed er ganske eiendommelig 

 (»Lasur«). Man pulveriserer nemlig en Blanding af Chlor- 

 sølv og Leer og overdrager Pladen dermed (uden Flud- 

 middel). Ved langsom Opvarmning til en Temperatur, 

 hvorved Glasset endnu langtfra bliver blødt, trænger Sølvet 

 ind deri til en vis Dybde, og Leret kan da skrabes af, 

 hvorved den gule Farve klar og gjennemsigtig kommer 

 frem. Det er nu klart, at disse nye Farvemidler paa 

 Grund af deres forskjellige Smeltelighed gjorde forskjellige 

 Fordringer saavel til Pladen, hvorpaa de skulde males, 

 som til Fludmidlerne. De Plader, som skulde males med 

 Kobolt, maatte helst være blyfrie, de, hvorpaa Kobbertve- 

 ilte skulde anvendes, skulde indeholde Bly (formodenlig 

 fordi Blyglassets gule Skær passende modificerer Kobber- 

 tveilteglassets blaagrønne), de, der anvendtes til Lasur, 

 skulde indeholde Leerjord (heraf seer man, at Leerjorden 

 ikke blot virker mechanisk ved Lasuren, men den chemiske 

 Proces, som her foregaaer, er ubekjendt). Sort og lignende 

 Skyggefarver kunde uforandrede rives sammen med 

 Fludmidlet og derpaa anvendes. Men naar Metaliltet for 

 at indgaae Forbindelse med Fludmidlet behøvede en høiere 

 Temperalur end man turde anvende til Indbrændingen, 



