86 



og Blæksprutter, fordi han ikke forsmaaer at benytte disse I 

 Dyr til Føde, medens vi ikke alene ikke benytte dem paa I 

 denne Maade, men i Reglen endogsaa vende os bort fra 

 dem med en ilde anbragt og i al Fald aldeles overflødig 

 Væmmelse. Havde Danmark som England og Frankrig 

 sleile Kyster, som bleve blottede hver Dag i Ebbetiden i 

 mange Fods Høide, og hvor man i Ro og Mag kunde 

 spadsere om mellem de Dyr, der blive siddende tilbage 

 paa Stenene og Tangen, kunde vi maaskee endnu opleve, 

 at Havets lavere Dyr bleve Gjenstand for de unge Damers 

 ivrige Studium, saaledes som Tilfældet er i England. 



Seile vi f. Ex. op ad Sundet, hvor det ene Fiskerleie 

 smiler os imøde efter det andet og afgiver Beviser paa 

 Havets Frugtbarhed, faae vi maaskee alligevel kun Øie 

 paa en enkelt Søfugl, eller, hvis vi ere meget heldige, 

 et Glimt at see af en Sælhund, der hurtig dukker under, 

 eller vi skimte maaskee en hvid Stribe i Vandet — Sporet 

 af et flygtende Marsvin; men Havet selv vil forekomme os 

 dødt og goldt; Goplernes geleeagtige vandklare Klokker ere 

 det eneste, som Øiet møder, naar det stirrer ned i 

 Dybet, og de skulle just ikke indgive os Agtelse for 

 Havets Dyrehv. Vende vi vort BUk mod Stranden i den 

 Tanke der at finde Masser af opskyllede Dyrelevninger, 

 som kunde give et Vink om, hvad Dybet dølger, træffe vi 

 — ved Øresundets Kyster i det mindste — af slige op- 

 skyllede Dyrelevninger vel neppe Andet end enkelte Skaller, 

 nogle Krabber, Søstjerner, Gopler eller deslige; dog - 

 søge vi opmærksomt ved Stranden paa Stenene, mellem 

 Tangen eller i Sandet, ville vi nok finde Et og Andet, 

 som er vor Opmærksomhed værd, og del vih vække Deres 

 Forbauselse, hvis De, naar De f. Ex. i Badetiden opholde 

 Dem i et af vore Fiskerleier, bhve Vidne til den Mængde af 



