103 



seiie ret langt ud paa Dybet førend vi træffe et aldeles 

 forskjelligt Dyreliv, der næsten intet Fællesskab har med 

 Strandfaimaen, men bestaaer af andre Arter og, da det 

 tillige har en langt rigere og fyldigere Charakteer, for en 

 stor Deel ogsaa af andre Dyreformer (Slægter). Lad os 

 f. Ex. med Skraben undersøge Sundets midterste 

 Bælte, hvor Bunden er sandblandet Leer eller Leer og 

 Dynd og ligger 10, 15 indtil 20 Favne under Overfladen. 

 Vel bevæges Vandet i denne Dybde neppe meget af Bølge- 

 slaget, men Strømningerne bringe dog bestandigt friskt 

 og iltrigt Vand til Dyrene paa Havbunden og forsyne 

 dem, som ikke selv kunne gaae og hente deres Føde, 

 med hvad de behøve. Vist er det i al Fald , at de 

 trives overraaade vel her, og man forbauses over den 

 Mængde af Dyr, som kommer for Dagen med Skraben 

 eller bliver hængende i Fiskenettene , naar Strømmen 

 slæber disse henad Havbunden ; paa mig i det mindste 

 har, hvad jeg har seet i denne Retning, gjort det Indtryk, 

 at Dyrene ligge her saa tæt mellem hinanden og tildeels 

 ovenpaa hinanden som Blomsterne i en Have eller Planlerne 

 i Skovbunden om Foraaret. Der er neppe en Plet af 

 Havbunden i denne Deel af Sundet, saa stor som en 

 Haand , der ikke er beboet at et eller andet levende Dyr, 

 og paa mange Steder er Sundet ligefrem en Dyrebanke, 

 der er lige saa tæt befolket med allehaande lavere Dyr, 

 som f. Ex. en Østersbanke er det med Østers. 



Denne det dybere Vands Kigdom paa dyrisk Liv for- 

 bauser maaskee saameget mere, naar man betænker, hvor 

 overordenlig blød og ettergivende Havbunden er, og at 

 det forholdsvis er sjeldent at større eller mindre Stene 

 give Dyrelivet den faste Basis, der f. Ex. ved Norges 

 Klippekyster betinger saa rig en Udvikling af det organiske 



8* 



