104 



Liv. Men i Vlangel af anden fast Bund veed Dyreverdenen 

 her at skaffe sig den selv. Det er In ad man i daglig 

 Tale kalder Skaldyrene d. v. s. de med en haard Skal 

 forsynede Muslinger og Snegle , som afgive den faste 

 Bund, hvorpaa de andre lavere Dyr sidde fast eller spadsere 

 omkring. Det er især 4 eller 5 Arter, som ved deres 

 Størrelse og forbausende Talrighed spille den vigtige Bolle 

 at brolægge Sundet til Gavn for de andre Medlemmer af den 

 frie Republik paa Havets Bund. Først og fremmest maa jeg 

 her nævne C y pr in a-Muslingerne (Cyprina islandica, Fig. 16), 

 hvis Skaller bogstavelig dække Havbunden paa mange Steder i 

 saadan Mængde, at jeg tør sige, at jeg har havt flere Tusinde 

 i mine Hænder; det er lidet rimeligt, at de skulde føres 

 hertil langveis fra, og vi maae derfor antage, at de leve i 

 stor Mængde nedgravede i Dyndet; jeg har imidlertid for- 

 holdsvis kun truffet paa faae levende og udvoxne Exem- 

 piarer, — skjøndt oftere paa Ungerne — rimeligvis fordi 

 de som voxne leve saa dybt i Dyndet, at man ikke let 

 naaer dem med Skraben. Det er en stor tykskallet rund 

 Musling med stærkt Hængsel, korte Aanderør og en stor 

 skarp Fod, der uden Tvivl afgiver et udmærket Bedskab 

 til at rode sig igjennem Dyndet; Skallen er beklædt med 

 en Overhud, som hos Ungerne er lysebrun, hos de gamle 

 sort, men mangler paa de døde, halv forvittrede hvide 

 Skaller. Det er deels Cyprinaskallernes Styrke, deels og- 

 saa deres Størrelse, Form og Hyppighed, der gjøre dem 

 saa særdeles skikkede til at danne vore Haves naturlige 

 Brolægning. Den store !> I aam usling (Mytilus Modiolus, 

 Fig. IS) er ogsaa overordenlig hyppig i dette Bælte; i Form, 

 Farve og Dyrets Bygning og Levemaade ligner den meget vor 

 før omtalte »almindelige Blaamusling«, men den er meget 

 større. Den lever ikke som Cyprinerne nedgravet i Dyndet, 



