114 



Haand" af de svenske — , store rødgule eller sjeldnere blegt 

 kjødfarvede, klumpede og uregelmæssigt fligede Masser, der 

 med deres brede Basis ere fæstede til Skaller, døde eller 

 levende uden Forskjel, thi Muslingen eller Sneglen har 

 kun ved sin Skal Betydning for dem, og om deres Under- 

 lag ligger stille eller flytter sig med dem, synes ogsaa at 

 være dem temmelig ligegyldigt. Denne rødgule Masse er 

 et Koraldyr ligesom f. Ex. Ædelkorallen eller de rev- 

 byggende Stjernekoraller, en sammensat Organisme eller 

 Koloni, hvis enkelte Smaadyr kunne strække deres hvide 

 Halse med Munden og de 8 Fangearme ud af det fælles 

 Legeme, men ogsaa trække sig aldeles ind i dette igjen, 

 saa at kun en Vorte med en rynket saomiensnøret Aabning 

 antyder deres Plads. — En stor Balan (Balanus sulcatus), 

 indtager ikke sjelden Søkorkens Plads, men er ofte igjen 

 aldeles overvoxet af en gul Søsvamp, der ligner \or al- 

 mindelige Vaskesvamp i Bygning, saa at kun det bevæge- 

 lige næbformige Laag rager frem af den svampede Masse, 

 og gjennem Laagets Spalte kan Balanen da uhindret af 

 Svampen udstrække sine Arme. Denne Balan udmærker 

 sig i øvrigt blandt vore Dybvandsdyr ved sin Seiglivethed; 

 man forbauses ved , efter at have tørret den i Solheden i 

 flere Dage, at see den endnu bevæge sit Laag; da dette 

 er krumt og spidst som et Fuglenæb, seer det ud som 

 den huggede efter En, naar man rører ved den. Eller 

 man finder i Stedet for Søkorken og Balanen — maaskee 

 fredelig ved Siden af dem — et heelt Selskab af Rør- 

 orme af Slægten Serpula*), hævende deres hvide bugtede 

 Kalkrør høit op fra Skallens Overflade, hen ad hvilken de 

 som yngre maae indskrænke sig til at krybe ganske 



^) Serpula tiiquetia; den sidder forresten ogsaa ofte paa Stene, Tang osv. 



