120 



Om den øvrige brogede Dyreverden, som lever mere 

 frit, enten nedgravet i den bløde Dyndbund, i Mellem- 

 rummene mellem de større Skaldyr, eller spadserende hen 

 over og omkring imellem Havbundens mindre bevægelige 

 Befolkning, skal jeg fatte mig kortere. Det vrimler med 

 grønne, violette og lyserøde Søborrer*), som Fiskerne 

 kalde dem; de ynde dem just ikke, da de ofte sidde i 

 stor Mængde i Garnene og saare Hænderne slemt under 

 Ophalingen. Man finder Tang i deres Fordøielseskanal, og 

 af Iagttagelser fra andre Steder veed man, at de kunne 

 afæde Tangmarkerne aldeles; men man beskylder dem 

 ogsaa for, at de bide Hul i Skallerne med deres stærke 

 Tænder og udsuge Muslingerne ; i Kuberne fanges de til- 

 ligemed andre aadselædende Dyr, og man har seet dem 

 flokke sig om udkastede døde Fiske. Jeg har ikke selv 

 fundet Skaller, der bare Mærke af Søborrernes Tænder, 

 men jeg maa paa den anden Side indrømme, at Tang- 

 arterne forekomme mig at være tilstede i altfor ringe 

 Mængde i den Deel af Sundet, hvor man træffer Søborrerne 

 i Tusindvis, til at man tør antage at de fortrinsvis skulde 

 være planteædende Dyr; man maa vel derfor henføre dem 



Fig. 20. Ea Sømus (Amphidetus cordatus) seet fra Rygsiden, og fra Bugsiden ; 

 Borsterne ere tagne bort pua den ene Halvdeel af Skallen. 



Echinus miliaris og drobachiensis. 



