143 



Kraft jo længere den trænger ind i Isen, saa er det øien- 

 synligt, at Grotten maa være videst netop i Mundingen. 

 Ved denne Indvirkning af den ydre Luft og ved Gletscherfodens 

 Hensmeltning i det Hele taget forøges i høi Grad Gletscher- 

 bækkens Vandmængde; den bryder gjennem Endemorænen, 

 ruller dens Fjeldblokke afsted med sig og vilde efter- 

 haanden aldeles tilintetgjøre den, hvis den ikke modtog 

 stadige Forstærkninger oppe fra Gletscheren. 



Saavidt i Almindelighed om dennes nedre Deel. Førend 

 vi imidlertid forlade Foden og vove os op paa selve lis- 

 massen, vil det være nødvendigt at gjøre opmærksom paa 

 et Forhold, der strax maa være Alpevandreren paafaldende, 

 fordi det synes at staae i aabenbar Strid med Naturens 

 almindelige Love — det er Gletscherens Høide over 

 Havet. Skjøndt Bestemmelsen af Sneegrændsens Beliggen- 

 hed i et udstrakt Bjergland altid er meget vanskelig, saa 

 troer jeg dog, at man for Alpernes Vedkommende med 

 temmelig Sikkerhed tør anslaae den til c. 8000 Fod, og den 

 Tanke ligger da meget nær, at hine store lismasser, hvis 

 Naturforhold vi her skulle lære at kjende, maae være ind- 

 skrænkede til samme Region af Bjergene som den evige 

 Snee. Dette er imidlertid ingenlunde Tilfældet. Man be- 

 høver ikke at gjøre mange Fjeldvandringer for at over- 

 bevise sig om, at Gletscherne strække sig betydeligt længere 

 ned i Dalene end de Sneemasser, hvoraf de underholdes, 

 ja Forskjellen kan undertiden være saa stor, at man alle- 

 rede træffer den nedre Deel af Gletscheren paa en Høide 

 af lidt over 3000' omgivet af Bøndergaarde, Skovpartier 

 eller Agerland. Den Deel af Isen, som strækker sig ned 

 under Sneegrændsen, maa altsaa i Sommertiden befinde 

 sig i en stadig Optøening, og efter hvad vi have seet i 

 det Foregaaende, er dette virkelig ogsaa Tilfældet, men 



